ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

28.01.2019 Справа № 905/87/18

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:

Головуючий суддя - Величко Н.В.,

Суддя Матюхін В.І., Суддя Демідова П.В.,

секретар судового засідання Хадієва М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Варта (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд. 79в, )

про: 1) обовязкову участь позивача у судових засіданнях по справі № 905/87/18, від 18.01.2019 б/н та про надання судом можливості, до початку розгляду справи по суті, заслухати технічний запис підготовчого судового засідання по справі № 905/87/18 від 06.09.2018, від 27.09.2018, від 29.10.2018, винести ухвалу, та повернутися на стадію підготовчого провадження по справі № 905/87/18 (вх. суду № 1419/19 від 22.01.2019); 2) про передачу матеріалів справи № 905/87/18 для розгляду до іншого суду, від 23.01.2019 б/н (вх. суду № 1765/19 від 28.01.2019),

за позовом: Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, б. 4-а) в інтересах держави в особі Краматорської міської ради Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, пл. Миру, 2, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Варта (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Шкадінова, буд. 79в, ),

про: звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу обєктів, -

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 службове посвідчення;

від позивача: не зявились;

від відповідача: не зявились;

у присутності вільних слухачів: ОСОБА_2 паспорт громадянина України;

ОСОБА_3 паспорт громадянина України;

ОСОБА_4 паспорт громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 від відповідача за супровідним листом від 18.01.2019 б/н до канцелярії суду надійшли клопотання (вх. суду № 1419/19 від 22.01.2019.):

- про обовязкову участь позивача особи з назвою «Краматорська міська рада» у судових засіданнях по справі № 905/87/18, мотивоване тим, що заявлене ним 14.12.2018 клопотання аналогічного змісту не було розглянуто судом та не вирішено по суті;

- про надання судом можливості, до початку розгляду справи по суті, заслухати технічний запис підготовчого судового засідання по справі № 905/87/18 від 06.09.2018, від 27.09.2018, від 29.10.2018, винести ухвалу, та повернутися на стадію підготовчого провадження по справі № 905/87/18 з метою зобовязати позивача та представника Краматорської місцевої прокуратури виконати вимоги суду, які були заявлені судом під час підготовчого судового засідання по справі № 905/87/18 від 06.09.2018. Вказане клопотання мотивоване тим, що під час судового засідання 20.12.2018 заявлене відповідачем клопотання аналогічного змісту судом не було розглянуто та не вирішено по суті.

Судом встановлено, що супровідний лист від 18.01.2019 б/н та відповідні клопотання від 18.01.2019 (вх. суду № 1419/19 від 22.01.2019.) підписано від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» представником - ОСОБА_2

Докази наявності повноважень у вказаної особи представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» у суді та відповідно подавати та підписувати заяви, клопотання та інші документи, до вказаного супровідного листа та клопотань не додано.

Згідно положень ч.ч.1,5,6 ст.44 ГПК України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов'язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

Юридична особа може набувати процесуальних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників у випадках, коли відповідно до закону чи установчого документа така юридична особа набуває та здійснює права, а також несе обов'язки через своїх учасників.

Частиною 9 ст. 60 ГПК України встановлено, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

При цьому суд враховує, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким Конституцію України від 28 червня 1996 року доповнено, зокрема, статтями 131-1, 131-2 та підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення".

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини четвертої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший); представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року (абзац другий).

З аналізу наведених норм випливає, що відповідно до статей 131-1 та 131-2 Конституції України у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року виключно прокурорами або адвокатами здійснюється представництво іншої особи в суді. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року. Положення абзацу першого підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України не містить вказівки на коло суб'єктів права, які представлятимуться виключно прокурором або адвокатом. Із цього випливає, що наведене положення стосується всіх суб'єктів права-довірителів. Із наведеного правового регулювання також випливає, що положення абзацу першого підпункту 11 пункту 16-1 є загальною нормою, а положення абзацу другого підпункту 11 пункту 16-1 - спеціальною нормою. Зважаючи на правило про пріоритет спеціальної норми над загальною нормою, положення абзацу першого підпункту 11 пункту 16-1 варто застосовувати до усіх довірителів, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування з 1 січня 2019 року.

Також суд враховує, що юридичну особу в порядку самопредставництва може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. Між тим, не є самопредставництвом юридичної особи звернення від імені юридичної особи представника за довіреністю, оскільки такі особи виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень та виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 21.03.2018 № 914/2771/16.

Статутні документи Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» (ідентифікаційний код юридичної особи 25107377), актуальні на дату судового засідання, в матеріалах справи відсутні.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» (ідентифікаційний код юридичної особи 25107377), відомості якого є офіційними, загальнодоступними та безоплатними, станом на 28.01.2019 року особою, яка обрана (призначена) до органу управління юридичної особи, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особою, яка має право вчиняти від імені юридичної особи без довіреності, є ОСОБА_5 підписант, керівник. Згідно відомостей цього Реєстру, ОСОБА_5 не має обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

З огляду на наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази наявності повноважень станом на 01.01.2019 у громадянина ОСОБА_2 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» в суді, включаючи право підпису заяв з процесуальних питань, тому відповідні клопотання від 18.01.2019, отримані судом за супровідним листом від 18.01.2019 б/н (вх. суду № 1419/19 від 22.01.2019.), залишаються без розгляду на підставі ч.4 ст.170 ГПК України.

Також, 28.01.2019 до канцелярії суду від відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта», надійшло клопотання від 23.01.2019 б/н про передачу матеріалів справи № 905/87/18 для розгляду до іншого суду, створеного у відповідності до Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Конституції України (вх. суду № 1765/19 від 28.01.2019).

Вказане клопотання мотивне тим, що ні Конституція України, ні законодавство України, яке у різний час визначало судоустрій України, не передбачали ніяких мереж судових органів, а згідно Конституції України Президент України не має жодних повноважень щодо затвердження будь-яких мереж оскільки це не передбачено нормами Конституції України, які встановлюють повноваження Президента України. Також відповідач вказує, що Закон України «Про судоустрій України» (втратив чинність) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (чинний) приймає Верховна Рада України, повноваження якої визначені ст. 85 Конституції України. В свою чергу станом до 21.06.2001 року норми ст. 85 Конституції України не містили жодних повноважень щодо утворення судів у Верховної Ради України. Відповідач стверджує, що оскільки Закон України «Про судоустрій України» (втратив чинність) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (чинний) не містять жодних рішень щодо створення судового органу з назвою «Господарський суд Донецької області» і у цих актах не згадується, тому відомості, які внесені до ЄДРПОУ про те, що Господарський суд Донецької області утворено 21.06.2001 на підставі Закону України «Про судоустрій України» - є підробленими, а особа з назвою «Господарський суд Донецької області» не може бути органом державної влади та здійснювати правосуддя. На переконання відповідача, оскільки Господарський суд Донецької області не є органом судової влади, утвореним у порядку встановленому Конституцією України, а працівники цієї юридичної особи згідно переліку не склали Присягу Судді, тому такі особи не можуть вважатися суддями.

Розглянувши таке клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

По-перше, Законом України «Про судоустрій України» (втратив чинність 07.07.2010) визначений порядок утворення і ліквідації судів, статтями 20 та 21 якого встановлено, що суди загальної юрисдикції утворюються і ліквідуються Президентом України відповідно до цього Закону за поданням Міністра юстиції України, погодженим з Головою Верховного Суду України або головою відповідного вищого спеціалізованого суду. Місцевими господарськими судами є господарські суди Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а місцевими адміністративними судами є окружні суди, що утворюються в округах відповідно до указу Президента України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про господарські суди» (в редакції Закону України від 21.06.2001р. N 2538-III) Вищий господарський суд України, апеляційні господарські суди, а також господарський суд Автономної Республіки Крим, господарські суди областей, міст Києва і Севастополя є юридичними особами, мають самостійний кошторис, поточний, а при необхідності - й інші рахунки в установах банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Указом Президента України від 11.07.2001 № 511/2001 «Про утворення апеляційних господарських судів та затвердження мережі господарських судів України» утворено господарський суд Донецької області та затверджено кількісний склад суддів цього суду.

Господарський суд Донецької області зареєстрований як юридична особа згідно вимог чинного законодавства України.

Доводи відповідача ґрунтуються на довільному тлумаченні як норм законодавства, яке діяло на момент утворення суду, так і отриманих у відповідь на свої запити документів.

По-друге, відповідно до ч.1 ст. 24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ст.27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою (ч.3 ст.30 ГПК України).

Частиною першою статті 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду (ч.2 ст. 31 ГПК України).

З огляду на матеріали справи та аргументи, викладені ТОВ «Варта» у клопотанні від 23.01.2019 б/н (вх. суду № 1765/19 від 28.01.2019), суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для передачі матеріалів справи № 905/87/18 для розгляду до іншого суду, оскільки наведені відповідачем аргументи та надані ним докази не є підставою для передачі матеріалів справи до іншого суду у світлі приписів ч.1 ст. 31 ГПК України. При цьому, перелік підстав для передачі справи на розгляд іншому суду, встановлений наведеною нормою Господарського процесуального кодексу України, є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 233 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» від 18.01.2019 про обовязкову участь позивача у судових засіданнях по справі № 905/87/18, від 18.01.2019 б/н та про надання судом можливості, до початку розгляду справи по суті, заслухати технічний запис підготовчого судового засідання по справі № 905/87/18, винести ухвалу, та повернутися на стадію підготовчого провадження по справі № 905/87/18 (вх. суду № 1419/19 від 22.01.2019) - залишити без розгляду.

2. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Варта» від 23.01.2019 б/н про передачу матеріалів справи № 905/87/18 для розгляду до іншого суду (вх. суду № 1765/19 від 28.01.2019) - відхилити.

3. Повний текст ухвали підписано 31.01.2019.

Головуючий суддя Н.В. Величко

Суддя В.І. Матюхін

Суддя П.В. Демідова