ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Справа№ 910/10740/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу № 1001-вих-18-5364 від 30.10.2018 (вх. №09.1-04.1/2041/18 від 12.11.2018) Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018

у справі №910/10740/18 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від позивача: Хоменко А.І., довіреність № 1-284 від 13.12.2018

від відповідача: Дяков М.О., довіреність № 300-122/02-119 від 19.11.2018

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення № 268-р від 24.05.2018 про притягнення до відповідальності за порушення п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладення штрафу в розмірі 826 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішення Антимонопольного комітету України № 268-р від 24.05.2018 прийнято з порушенням ст. 8 Конституції України, ст.ст. 4, 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та рішення Конституційного суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005. Позивач зазначає, що суд нівелював посилання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на необхідність дотримання принципу правової визначеності, що базується на критеріях, які дають змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Також, позивач вважає, що розмір штрафу, визначений відповідачем, не відповідає приписам Рекомендаційних роз'яснень № 39-рр щодо застосування положень частин другої, п'ятої та шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», частин першої та другої статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», затверджених Антимонопольним комітетом України 09.08.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст.ст. 50, 52, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст.ст. 16, 21, 22-1 Закону України «Про антимонопольний комітет України» дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Акціонерне товариство «Укртрансгаз», 02.11.2018 подав апеляційну скаргу № 1001-вих-18-5364 від 30.10.2018 (вх. №09.1-04.1/2041/18 від 12.11.2018), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/10740/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, таким, що ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що Антимонопольним комітетом України прийнято рішення про накладення штрафу на позивача без дотримання пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню та всупереч Рекомендаційних роз'яснень № 39-рр від 09.08.2016. Позивач стверджує, що рішення Антимонопольного комітету України є несправедливим, неспіврозмірним та дискримінаційним по відношенню до позивача, оскільки за аналогічне порушення на інших суб'єктів господарювання накладалися штрафи у значно меншому розмірі.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справа № 910/10740/18 та апеляційна скарга № 1001-вих-18-5364 від 30.10.2018 (вх. №09.1-04.1/2041/18 від 12.11.2018) Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 справу №910/10740/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень тощо.

03.12.2018 до Північного апеляційного господарського суду від Антимонопольного комітету України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивач не подав інформацію на вимогу відповідача у встановлений строк, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Також відповідач зазначає, що рішення щодо розміру штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції приймаються Антимонопольним комітетом України відповідно до ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції». При цьому Закон залишає визначення точного розміру штрафу за органами Комітету залежно від обставин кожної конкретної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 справу №910/10740/18 призначено до розгляду на 23.01.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.01.2019 просив суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача вказував на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у даній справі є обґрунтованим та таким, що прийняте у повній відповідності з нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

29.01.2018 Антимонопольний комітет надіслав на адресу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» вимогу про надання інформації № 128-29/06-1154, з пропозицією у семиденний термін з дня отримання вимоги надати: 1) копії договорів транспортування природного газу з усіма додатками, укладеними між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та двадцяти найбільшими суб'єктами господарювання - замовниками послуг з транспортування, що були чинними у 2016 та 2017 роках; 2) звіт про фінансові результати за 2017 рік (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, вказана вимога отримана позивачем 31.01.2018.

Листами від 06.02.2018 та 02.03.2018 позивач повідомив Антимонопольний комітет України про те, що інформація, яку запитує відповідач, є конфіденційною та становить комерційну таємницю. На думку позивача, Антимонопольний комітет України має право отримувати конфіденційну інформацію лише у випадках, прямо передбачених законодавством, зокрема в межах розгляду заяв про порушення законодавства про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в межах розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в межах розгляду перевірок дотримання суб'єктами Закону України «Про захист економічної конкуренції». При цьому, позивач повідомив, що не відмовляє в наданні відповідної інформації та зазначив, що звертається до відповідача з проханням уточнити правову підставу отримання конфіденційної інформації (а.с.18-22).

23.02.2018 відповідач розпорядженням № 06/40-р у справі № 128-26.13/19-18 постановив розпочати розгляд справи за ознаками вчинення позивачем порушення, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 29.01.2018 № 128-29/06-1154. Листом Антимонопольного комітету України від 26.02.2018 Акціонерному товариству «Укртрансгаз» було надіслано копію вказаного розпорядження, запропоновано вказати причини ненадання запитуваної інформації та повторно запропоновано надати інформацію, яка запитувалась у вимозі (а.с.23-27).

12.03.2018 позивач надав відповідачу копію звіту про фінансові результати за 2017 рік (питання № 2 вимоги від 29.01.2018) та звернувся до відповідача з проханням продовжити термін надання інформації на питання № 1 вимоги, зокрема копій актів приймання-передачі між АТ «Укртрансгаз» та двадцяти найбільшими замовниками послуг транспортування (а.с. 28-30).

Листом Антимонопольного комітету України від 20.03.2018 термін надання інформації на питання № 1 вимоги від 29.01.2018 для Акціонерного товариства «Укртрансгаз» було продовжено до 27.03.2018 (а.с. 34).

Листом від 26.03.2018 АТ «Укртрансгаз» надало інформацію, яка запитувалась у питанні № 1 вимоги від 29.01.2018 (а.с. 31-33).

24.05.2018 Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення №268-р, яким відповідач постановив визнати дії Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» порушенням, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 29.01.2018 № 128-29/06-1154 у встановлений ним строк; за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» штраф у розмірі 826 000,00 грн. (а.с.45-51).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Приписами ст.ст. 4-5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах законності, гласності, захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів. Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», «Про державну допомогу суб'єктам господарювання», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов'язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі ст. 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

З огляду на вищезазначене, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що обов'язок надання інформації на запит уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб'єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб'єктів господарювання на відмову від виконання вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України. Законодавством України не передбачено можливості суб'єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітету інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

З матеріалів справи вбачається та місцевим господарським судом встановлено, що позивачем був пропущений семиденний строк для надання інформації, запитуваній у вимозі державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 128-29/06-1154 від 29.01.2018, що, відповідно до п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинення порушення, яке передбачене пунктом 13 статті 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

При цьому судова колегія вважає за необхідне зауважити, що недодержання органом Антимонопольного комітету України інших процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства може мати наслідком визнання господарським судом відповідного рішення такого органу недійсним лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття органом Антимонопольного комітету України правильного рішення у справі, наприклад, порушено право особи, яка бере участь у справі, на подання доказів, клопотань, усних і письмових пояснень (заперечень), пропозицій щодо питань, які виносяться на експертизу, тощо. Якщо порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства не призвело до прийняття неправильного рішення по суті розглянутої ним справи, то у господарського суду з урахуванням положень частини другої статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» немає підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Доводи апелянта про те, що розмір штрафу, визначений відповідачем, не відповідає приписам Рекомендаційних роз'яснень № 39-рр від 09.08.2016, судова колегія відхиляє, оскільки Рекомендаційні роз'яснення не є нормативним актом і не підлягають обов'язковому застосуванню. Штрафи накладаються Антимонопольним комітетом України відповідно до ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції». При цьому закон віддає визначення точного розміру штрафу на розсуд органів Антимонопольного комітету України.

Як було встановлено Антимонопольним комітетом України, чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за 2017 рік відповідно до звіту про фінансові результати становить 54 909 261 тис. грн. Тобто, 1% доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2017 рік становить 549 092 610, 00 грн.

На позивача було накладено штраф у розмірі 826 000, 00 грн., що становить 0,015% від доходу (виручки) реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) позивача за 2017 рік. У такому разі сума штрафу є значно меншою за максимально можливий допустимий за законодавством розмір - 1% доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що застосований до позивача штраф відповідає вимогам Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Судом апеляційної інстанції також не приймаються твердження позивача про те, що місцевий господарський суд невірно застосував ст. 8 Конституції України та ст.ст. 4-5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», оскільки Антимонопольний комітет України діяв у межах наданих йому повноважень та без порушення положень чинного законодавства України. Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем принципу правової визначеності колегія суддів зазначає, що у вимозі № 128-29/06-1154 від 29.01.2018 чітко вказані перелік інформації, яка запитувалася, строк, протягом якого вказану інформацію необхідно надати Антимонопольному комітету України, а також юридичні наслідки невиконання вимоги. Відтак, позивач був в змозі відокремити правомірну поведінку від протиправної та передбачити юридичні наслідки своєї поведінки, отже принцип правової визначеності був дотриманий.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі № 910/10740/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі № 910/10740/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/10740/18 залишити без змін.

3. Справу №910/10740/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 25.01.2019