ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

25.01.2019

Справа №910/673/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши заяву Київського міського пологового будинку №3 (03148, м. Київ, вул. Василя Кучера, буд. 7; ідентифікаційний код 05496796)

про видачу судового наказу за вимогою

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" (місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. С. Скляренка, буд. 4, літ. А; ідентифікаційний код 32379957) щодо стягнення недоотриманої орендної плати (доходу) в загальному розмірі 30 898,64 грн., заборгованості з оплати послуг з електропостачання у розмірі 50 201,53 грн. та заборгованості з оплати експлуатаційних послуг у розмірі 43 610,79 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до господарського суду міста Києва надійшла заява Київського міського пологового будинку №3 про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" щодо стягнення недоотриманої орендної плати (доходу) в загальному розмірі 30 898,64 грн., заборгованості з оплати послуг з електропостачання у розмірі 50 201,53 грн. та заборгованості з оплати експлуатаційних послуг у розмірі 43 610,79 грн.

В обґрунтування своєї заяви Київський міський пологовий будинок №3 вказує, що між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" (орендар) та Київським міським пологовим будинком №3 (балансоутримувач) укладено Договори про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі – Договори), предметом яких є передання орендодавцем та прийняття орендарем в оренду нерухомого майна (нежитлових приміщень), які знаходяться за адресою: 03148, м. Київ, вул. Василя Кучера, буд. 7.

Так у відповідності до змісту відповідних Договорів Товариству з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" було передано в оренду нежитлові приміщення загальною площею 155,4 кв.м.

Однак, при інвентаризації фактично займаних площ виявлено розбіжності між фактично займаною боржником площею та зазначеною в договорі, а саме – було встановлено, що у період з 01.01.2017 по 01.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" займало приміщення загальною площею 174,6 кв.м., тоді як у відповідності до Договорів орендарю було надано у користування 155,4 кв.м.

У зв’язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" фактично користувалось нежитловими приміщеннями, площею більшою на 19,2 кв.м., ніж було передбачено Договорами, Київський міський пологовий будинок №3 вказує, що ним було недоотримано дохід (орендну плату) у розмірі 30 898,64 грн.

Крім того, Київський міський пологовий будинок №3 зазначає, що у зв’язку з виявленням обставин користування боржником нежитловою площею, більшою ніж передбачено Договорами, ним було здійснено перерахунок фактичного споживання Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії"електричної енергії та експлуатаційних послуг у період з 01.01.2017 по 01.06.2018, у відповідності до якого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" наявна заборгованість з оплати послуг з електропостачання у розмірі 50 201,53 грн. та заборгованість з оплати експлуатаційних послуг у розмірі 43 610,79 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом, в обґрунтування заявленої до стягнення суми Київський міський пологовий будинок №3 посилається на користування боржником орендованими площами, більшими на 19,2 кв.м., ніж передбачено Договорами, у зв’язку з чим має місце упущена вигода та недоотримання заявником оплати за електропостачання та експлуатаційні послуги.

Отже, у даному випадку мова йде про безпідставне користування боржником частиною нежитлових приміщень та завдання такими діями Київському міському пологовому будинку №3 збитків, в тому числі у виді упущеної вигоди.

Тобто, заява Київського міського пологового будинку №3 про видачу судового наказу фактично обґрунтована не наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" зобов’язань за договорами, а наявністю у боржника позадоговірних зобов’язань.

Проте, суд зазначає, що такі вимоги заявника не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки між сторонами не укладався договір з приводу користування боржником у період з 01.01.2017 по 01.06.2018 нежитловою площею, більшою ніж 155,4 кв.м., а під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, оскільки заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу.

При цьому, відповідно до положення ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 232 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Київському міському пологовому будинку №3 у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут клітинної терапії" недоотриманої орендної плати (доходу) в загальному розмірі 30 898,64 грн., заборгованості з оплати послуг з електропостачання у розмірі 50 201,53 грн. та заборгованості з оплати експлуатаційних послуг у розмірі 43 610,79 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (25.01.2019) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя                                                                                 Р.В. Бойко

.