УХВАЛА

м. Київ

23.01.2019Справа № 910/721/19

Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ВАРТО"

про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ВАРТО" до подання позовної заяви до Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання відсутнім права

без участі представників учасників процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВАРТО" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

- заборонити Акціонерному товариству "СБЕРБАНК" вчиняти дії по позасудовому зверненню стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 27.12.2012, укладеним між Акціонерним товариством "СБЕРБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою "ВАРТО", зареєстрованим в реєстрі за № 18514, а саме: Комплекс будівель та споруд за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, Снятин, вул. Гоголя, 75, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "ВАРТО" згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно САС № 675871 від 01.03.2012, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Снятинської міської ради від 25.11.2011;

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2; об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "ВАРТО" згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно САС № 675871 від 01.03.2012, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Снятинської міської ради від 25.11.2011.

23.01.2019 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" надійшли письмові заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ВАРТО" про забезпечення позову суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред'являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79. ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Як вбачається з доданих до заяви документів, з метою забезпечення виконання зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою "ВАРТО" за договором про відкриття кредитної лінії №94-В/12/29/КЛ-КБ від 27.12.2012, між Акціонерним товариством "СБЕРБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою "ВАРТО" 27.12.2012 укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18514. Згідно із умов іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передано комплекс будівель та споруд за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75, що належить ТОВ ВКФ "ВАРТО" на праві власності згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно САС № 675871 від 01.03.2012, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради від 25.11.2011.

28 грудня 2018 року банк (АТ "СБЕРБАНК") направив ТОВ ВКФ "ВАРТО" повідомлення-вимогу №385/062 від 28.12.2018 про усунення порушення договору в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За змістом іпотечного договору вбачається, що даний договір містить відповідне застереження про можливість задоволення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки, шляхом набуття права власності на нього.

В обґрунтування своєї заяви, Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою "ВАРТО" зазначено, що банк в силу приписів Закону України "Про іпотеку" та умов договору має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі набувши право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №94-В/12/29/КЛ-КБ від 27.12.2012.

У повідомленні-вимозі №385/062 від 28.12.2018 банком визначено, що станом на 10.12.2018 загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 158 601 024, 15 грн., в тому числі:заборгованість за кредитною лінією - 104 744 769, 19 грн.; проценти 24 578 211, 52 гривень., з них прострочених 23 794 778, 04 грн.; пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитною лінією - 25 348 234, 55 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 3 929 808,89 грн.

В той же час, ТОВ ВКФ "ВАРТО" не погоджується з вказаним розрахунком заборгованості, оскільки посилаючись на те, що у банку (АТ "СБЕРБАНК") відсутнє право нараховувати проценти за період з 05.04.2018 по 09.12.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування.

За таких обставин, заявник стверджує, що нарахування банком процентів за кредитним договором за період з 05.04.2018 по 09.12.2018 у сумі 14 847 789, 20 грн. є неправомірним. У зв'язку із чим, ТОВ ВКФ "ВАРТО" має намір звернутись до суду із позовом про визнання відсутнім у Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" права нараховувати проценти за користування кредитом після останнього дня дії кредитної лінії.

Заявник зазначає, що стягнення банком за рахунок предмету іпотеки неправомірно нарахованих процентів до розгляду позовних вимог ТОВ ВКФ "ВАРТО" судом унеможливить виконання винесеного за результатами судового розгляду спору рішення суду (ускладнить його виконання), оскільки фактично відбудеться виконання дій на користь однієї із сторін ще до розгляду спору по суті. За доводами заявника, неможливість або утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення полягає у тому, що до прийняття судом рішення, банком в позасудовому порядку будуть вчинені дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення незаконно нарахованих процентів, внаслідок чого будуть порушені законні права та інтереси ТОВ ВКФ "ВАРТО", а також завдані останньому збитки у розмірі 14 847 789, 20 грн.

В силу приписів господарського процесуального законодавства, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Як підтверджено витягом №153621746 від 23.01.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2) належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "ВАРТО".

Згідно із зазначеним витягом, іпотекодержателем вказаного нерухомого майна визначено АТ "СБЕРБАНК" на підставі іпотечного договору 27.12.2012 за номером 18514 в забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №94-В/12/29/КЛ-КБ від 27.12.2012.

Таким чином, наявність у АТ "СБЕРБАНК" прав кредитора за кредитним договором №94-В/12/29/КЛ-КБ від 27.12.2012 та наявність прав іпотекодержателя на передане в забезпечення виконання кредитного договору майна свідчить про виникнення у АТ "СБЕРБАНК" прав щодо розпорядження таким майном, в тому числі можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на наведене вище, враховуючи повідомлення-вимогу №385/062 від 28.12.2018 про усунення порушення договору, суд прийшов до висновку, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що на об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75 може вибути із власності позивача внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на вказане майно. Вказані обставини призведуть до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Наведене підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

З огляду на вище зазначене, суд прийшов до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2; об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75.

Зазначений захід до забезпечення позову є адекватним та ефективним способом забезпечення позову та відповідає меті вжиття заходів щодо забезпечення позову, якою є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, за змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. З урахуванням наведеного, суд вважає також необґрунтованими доводи АТ "СБЕРБАНК" щодо наявної заборгованості по кредитному договору. Крім того, обставини щодо вартості предмету іпотеки можуть бути встановлені тільки під час вирішення спору по суті, а не за наслідками розгляду клопотання про вжиття заходів по забезпеченню позову.

Разом з тим, припущення АТ "СБЕРБАНК", що відповідна заява про вжиття заходів спрямована на уникнення відповідальності щодо заборгованості по кредитному договору не може бути підставою у відмові заявнику у вжитті заходів забезпечення позову.

З огляду на обґрунтування наведені заявником, оскільки обрані позивачем заходи до забезпечення позову відповідають предмету позовних вимог і в подальшому можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2; об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "ВАРТО".

При цьому, одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З урахуванням наведеного, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб'єкта господарювання.

Суд зазначає, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду та навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "СБЕРБАНК" вчиняти дії по позасудовому зверненню стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, то заява в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

За таких обставин адекватним та ефективним способом забезпечення позову та таким, що відповідає меті вжиття заходів щодо забезпечення позову є заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо предмета іпотеки, а не заборона вчиняти дії по позасудовому зверненню стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, відповідна заборона іпотекодержателю вчиняти дії по позасудовому зверненню стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором суперечить встановленим загальним принципам свободи договору та обмеження волі іпотекодержателя та окрім іншого здійснення його господарської діяльності.

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Щодо тверджень Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" на порушення його прав як іпотекодержателя у разі вжиття заходів до забезпечення позову, то суд зазначає, що застосування заходів забезпечення позову, у відповідності до норм чинного законодавства жодним чином не порушують інтересів іпотекодержателя, а навпаки унеможливлять відчуження переданого в іпотеку майна. Більш того, заборона вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, також спрямована на захист прав іпотекодержателя щодо відчуження предмету іпотеки. Акціонерним товариством "СБЕРБАНК" в свою чергу, не обґрунтовано в чому саме полягає порушення прав іпотекодержателя.

З приводу пропозицій щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що застосування означених заходів у відповідності до ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов'язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні. Також суд зазначає, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "ВАРТО" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову у даній справі вжити наступні заходи забезпечення позову:

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 2; об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд розташованих за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Гоголя, 75, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційній фірмі "ВАРТО".

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "ВАРТО" (78300, Івано-Франківська обл., Снятинський район, місто Снятин, ВУЛИЦЯ ГОГОЛЯ, будинок 75, ідентифікаційний код 30895651).

Боржник: Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (01601, м. Київ, вулиця ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 46, ідентифікаційний код 25959784).

Ухвала набрала законної сили 23.01.2019 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Дана ухвала дійсна для пред'явлення до виконання до 23.01.2022.

Суддя О.В. Гулевець