ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.01.2019 Справа № 917/608/16

Суддя господарського суду Полтавської області Безрук Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз"

про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню у справі

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про стягнення грошових коштів

За участю представників: від стягувача: ОСОБА_1, від боржника (заявника): ОСОБА_2

встановив:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (боржник) подало до суду заяву з вимогами:

1) про визнання наказу господарського суду Полтавської області від 17.12.2018р. № 917/608/16 таким, що не підлягає виконанню частково на суму 1886430,00 грн. добровільно сплачених коштів,

2) про визнання наказу господарського суду Полтавської області від 17.12.2018р. № 917/608/16 таким, що не підлягає виконанню частково на суму 1114846,03 грн. через відсутність правових підстав для отримання стягувачем зазначеної суми (т.10 а.с.3-6).

В обґрунтування заяви боржник посилається на те, що на виконання рішення суду від 27.02.2017р. та наказу від 13.06.2017р. № 917/608/16 він добровільно сплатив на рахунок стягувача 1886430,00 грн. Також боржник зазначає, що за рішенням суду від 27.02.2017р. у справі № 917/608/16 було присуджено до стягнення інфляційні та 3 % річних, нараховані на основний борг, який був предметом розгляду у справі № 18/1407/12. Після прийняття рішення у справі № 917/608/16 були підписані спільні протокольні рішення № 1953/ГУ від 21.03.17р. та № 4376/ГУ від 15.12.17р. Частина основного боргу, який був предметом розгляду у справі № 18/1407/12, була погашена на підставі цих спільних протокольних рішень. Оскільки за вказаними спільними протокольними рішеннями було змінено порядок і строк проведення розрахунку за цим основним боргом, то боржник відповідно здійснив перерахунок інфляційних та 3 % річних, що були присуджені судом у справі № 917/608/16, у сторону зменшення, так як, на думку боржника, в звязку зі зміною сторонами порядку і строків розрахунку на даний час відсутні підстави для нарахування інфляційних та 3% річних на цей борг.

Стягувач у відзиві (вхід. № 359 від 15.01.2019) заперечує проти заяви в частині визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на суму 1114846,03 грн. При цьому стягувач посилається на те, що спільними протокольними рішеннями від 21.03.17 та від 15.12.17 стягувач та боржник змінили тільки порядок і строк проведення розрахунків за природний газ у справі № 18/1407/12 та ніяким чином не змінювали умови стягнення заборгованості по справі № 917/608/16; тому відсутні підстави для застосування ст. 328 ГПК України.

Боржник надав заперечення на відзив (вхід. № 594 від 22.01.2019), в яких доводи стягувача визнає необґрунтованими, посилаючись на те, що ст. 328 ГПК України передбачено можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково з інших причин. На думку боржника, до таких причин слід віднести укладення сторонами вказаних спільних протокольних рішень та погашення основного боргу згідно цих рішень.

Про час та місце розгляду заяви сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями та явкою представників сторін в судове засідання.

В судовому засіданні 22.01.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарським судом Полтавської області у справі № 917/608/16 прийнято рішення від 27.02.2017р. про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 276148 грн. 32 коп. 3% річних, 2909940 грн. 80 коп. інфляційних, 47791 грн. 34 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору (т.4 а.с.61-68).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. вказане рішення господарського суду Полтавської області залишено без змін (т.4, а.с.185-203).

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ від 13.06.2017р. № 917/608/16 (т.4, а.с.212).

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2017р. рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 р. у справі № 917/608/16 залишено без змін (т.4, а.с.250-256).

Загальна сума, що була присуджена до стягнення, становить 3233880,46 грн.

Ухвалою господарського суду від 11.09.2017р. надано розстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 р. у справі № 917/608/16 шляхом сплати боржником належних до стягнення сум помісячно за наступним графіком: по 134745,00 грн. з 31.10.2017р. до 30.08.2019р., та 134745,46 грн. до 30.09.2019р. (т.5, а.с.137-140).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. ухвалу господарського суду Полтавської області від 11.09.2017р. залишено без змін (т.5, а.с.146-150; т.7, а.с.175-179).

За ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

За ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Боржник прохає визнати наказ від 13.06.2017р. таким, що не підлягає виконанню частково на суму 1886430,00 грн., посилаючись на те, що обовязок боржника в цій частині відсутній в звязку з його припиненням добровільним виконанням.

Як свідчать надані докази, на виконання рішення суду та ухвали про розстрочку від 11.09.2017р. боржник добровільно сплатив позивачу 1886430,00 грн. Це підтверджується платіжними дорученнями № 1557 від 31.10.2017р. на суму 134745,00 грн., № 84 від 01.12.2017р. на суму 134745,00 грн., № 2270 від 28.12.2017р. на суму 134745,00 грн., № 185 від 31.01.2018р. на суму 134745,00 грн., № 577 від 28.02.2018р. на суму 134745,00 грн., № 937 від 30.03.2018р. на суму 134745,00 грн., №1271 від 27.04.2018р. на суму 134745,00 грн., № 209 від 31.05.2018р. на суму 86745,00 грн., № 210 від 01.06.2018р. на суму 48000,00 грн., № 1688 від 27.06.2018р. на суму 64745,00 грн., № 1714 від 02.07.2018р. на суму 30000,00 грн., № 2015 від 31.07.2018р. на суму 40000,00 грн., №2016 від 31.07.2018р. на суму 134745,00 грн., № 2473 від 31.08.2018р. на суму 134745,00 грн., № 2904 від 28.09.2018р. на суму 134745,00 грн., № 3185 від 25.10.2018р. на суму 134745,00 грн., № 384 від 30.11.2018р. на суму 134745,00 грн.

У вказаних платіжних дорученнях як призначення платежу вказано погашення штрафних санкцій згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 11.09.2017р. у справі № 917/608/16 (договір поставки природного газу № 06/10-1995 від 20.12.2010р.).

Зазначене також не заперечується стягувачем.

Встановлене вище свідчить про те, що боржник добровільно сплатив на рахунок стягувача частину основного боргу у сумі 1886430,00 грн. за наказом від 13.06.2017р. № 917/608/16.

Отже, наявні підстави для визнання наказу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017р. у справі № 917/608/16 таким, що не підлягає виконанню частково - на суму 1886430 грн. 00 коп. добровільно сплачених боржником грошових коштів (за платіжними дорученнями № 1557 від 31.10.2017р., № 84 від 01.12.2017р., № 2270 від 28.12.2017р., № 185 від 31.01.2018р., № 577 від 28.02.2018р., № 937 від 30.03.2018р., №1271 від 27.04.2018р., № 209 від 31.05.2018р., № 210 від 01.06.2018р., № 1688 від 27.06.2018р., № 1714 від 02.07.2018р., № 2015 від 31.07.2018р., №2016 від 31.07.2018р., № 2473 від 31.08.2018р., № 2904 від 28.09.2018р., № 3185 від 25.10.2018р., № 384 від 30.11.2018р.).

Тобто, в цій частині обов'язок боржника по сплаті коштів, визначений в рішенні господарського суду від 27.02.2017р. та наказі від 13.06.2017р. у справі № 917/608/16, відсутній у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником. Отже наказ від 13.06.2017р. слід визнати таким, що не підлягає виконанню частково - на суму 1886430,00 грн.

Враховуючи викладене, заява стягувача в цій частині підлягає задоволенню.

Боржник також прохає визнати наказ від 13.06.2017р. таким, що не підлягає виконанню частково на суму 1114846,03 грн. через відсутність правових підстав для отримання стягувачем зазначеної суми.

Боржник зазначає, що за рішенням суду від 27.02.2017р. у справі № 917/608/16 було присуджено до стягнення інфляційні та 3 % річних, нараховані на основний борг, який був предметом розгляду у справі № 18/1407/12. Після прийняття рішення у справі № 917/608/16 були підписані спільні протокольні рішення № 1953/ГУ від 21.03.17р. та № 4376/ГУ від 15.12.17р. Частина основного боргу, який був предметом розгляду у справі № 18/1407/12, була погашена на підставі цих спільних протокольних рішень. Оскільки за вказаними спільними протокольними рішеннями було змінено порядок і строк проведення розрахунку за цим основним боргом, то боржник відповідно здійснив перерахунок інфляційних та 3 % річних, що були присуджені судом у справі № 917/608/16, у сторону зменшення, так як, на думку боржника, в звязку зі зміною сторонами порядку і строків розрахунку на даний час відсутні підстави для нарахування інфляційних та 3% річних на цей борг.

В цій частині заява боржника задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Як свідчать матеріали справи, за постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015р. у справі № 18/1407/12 в звязку з невиконанням договору поставки природного газу від 20.12.10 № 06/10-1995 було стягнуто з ПАТ Лубнигаз на користь ДК Газ України НАК Нафтогаз України 14 089 569,54 грн. основного боргу, 532 289,85 грн. пені, 656 812,52 грн. інфляційних, 59 2921,91 грн. - 3% річних, а також - 64 380,00 грн. судових витрат (т.8, а.с.53-55).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.02.17 у справі № 917/608/16 за невиконання зобовязань по сплаті основного боргу за договором поставки природного газу від 20.12.10 № 06/10-1995 було стягнуто з ПАТ Лубнигаз на користь ДК Газ України НАК Нафтогаз України 276148грн. 32 коп. 3% річних, 2909940 грн. 80 коп. інфляційних, а також 47791грн. 34 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Отже, рішенням господарського суду Полтавської області від 27.02.17 у справі № 917/608/16 встановлено факт прострочення боржником виконання грошового зобов'язання по сплаті основного боргу та встановлено наявність підстав для нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення. Дане рішення набрало законної сили.

У протокольних рішеннях від 21.03.17 та від 15.12.17 стягувач та боржник змінили лише порядок і строк проведення розрахунків за природний газ (основний борг), який був предметом позову у справі № 18/1407/12. При цьому ці протокольні рішення були укладені після прийняття рішення у справі № 18/1407/12.

Також, зазначені протокольні рішення підписані і після прийняття рішення суду від 27.02.17 у справі № 917/608/16 . На момент прийняття рішення суду у справі № 917/608/16 дані протоколи не були підписані сторонами та взагалі не існували.

Присуджені до стягнення за рішенням суду від 27.02.17 у справі № 917/608/16 суми інфляційних втрат та 3 % річних до вказаних спільних протокольних рішень не включені; погашення цих сум за протокольними рішеннями не відбувалося.

Умови щодо списання, прощення, зарахування чи припинення іншим шляхом зобовязання боржника по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних, визначених рішенням суду від 27.02.17 у справі № 917/608/16, у вказаних спільних протокольних рішеннях сторонами не узгоджувалися.

Отже, відсутні підстави стверджувати про припинення зобовязань боржника визначених рішенням суду від 27.02.17 у справі № 917/608/16, внаслідок укладення спільних протокольних рішень.

Посилання боржника на правові висновки Верховного Суду у справах № 904/1858/16, № 910/9806/16, № 908/2322/16, № 926/2733/16, №9922/1010/16, № 904/2743/16, № 916/3057/17, № 927/980/17, не можуть бути враховані судом при розгляду даної заяви, оскільки ці висновки стосуються питання порядку і строків проведення розрахунку за природний газ при вирішенні спору по суті; питання щодо визнання таким, що не підлягає виконанню наказу, виданого до укладення спільних протокольних рішень, у цих справах не розглядалося.

Посилання боржника на добровільне виконання наказу господарського суду Полтавської області від 13.06.2017 р. у справі № 917/608/16, шляхом підписання протокольних рішень від 21.03.17 та від 15.12.17, також не підтверджено доказами.

Судом встановлено, що фактично в заяві боржник розрахунковим шляхом визначив суму інфляційних та річних, які б не підлягали нарахуваню в разі підписання сторонами спільних протокольних рішень під час розгляду справи до прийняття судом рішення.

Проте на стадії розгляду заяви за ст. 328 ГПК України не проводиться перевірка правильності винесених у справі рішень, не може бути змінено суть рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість судового рішення.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наказ господарського суду Полтавської області від 13.06.17 у справі № 917/608/16 не є таким, що виданий помилково; рішення господарського суду, на підставі якого видано наказ, не скасовано, набрало законної сили та є обов'язковим для виконання.

Доводи заявника фактично зводяться до переоцінки встановлених у судовому рішенні обставин справи та не є підставами, з якими процесуальний закон пов'язує можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Тому, посилання боржника на підписання спільних протокольних рішень не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, за ст. 328 ГПК України.

Отже, в цій частині в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 328, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

2. Визнати наказ господарського суду Полтавської області від 13.06.2017р. у справі № 917/608/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 276148 грн. 32 коп. 3% річних, 2909940 грн. 80 коп. інфляційних, 47791 грн. 34 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору таким, що не підлягає виконанню частково - на суму 1886430 грн. 00 коп. добровільно сплачених боржником грошових коштів.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений: 22.01.2019.

Суддя Т. М. Безрук