ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4342/18
за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

про стягнення 660 486,84 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кравченко Р.В.

Представники:

Позивача - Вагнер Д.В., дов. №1/12 від 24.05.18р.

Відповідача - Астраханцева Л.Т., дов. №007.1Др-7-0118 від 26.01.18р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 238 151,36 грн. - пені, 84 598,32 грн. - 3 % річних, 337 737,16 грн. - індексу інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що Додатковою угодою №7 від 26.12.14р. Сторони дійшли згоди викласти п.11.1. Договору у наступній редакції: "Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 жовтня 2011 року і діє в частині транспортування природного газу до 31 березня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором". Тобто, з викладеного вбачається, що Сторони дійшли згоди виключити пункт, яким передбачено автоматичну пролонгацію договору, якщо Сторонами не буде заявлено про припинення його дії. Додатковою угодою №8 від 31.03.15р. Сторони дійшли згоди викласти п.11.1. Договору у наступній редакції: "Цей Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 жовтня 2011 року, і діє в частині транспортування природного газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором". Як вбачається з вищевикладеного, автоматичної пролонгації договору, чи жодних інших умов при настанні яких Договір продовжував би свою дію Сторонами не передбачалося. Жодних інших додаткових угод стосовно строку дії Договору Сторонами не укладалося. Тобто, Договір діяв до 31.12.15р. (в тому числі і в частині транспортування природного газу). Позивачем заявлено позов про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період надання послуг: липень 2016 - грудень 2017 року, тобто поза межами строку дії Договору. Наявність в матеріалах справи підписаних Сторонами актів наданих послуг з транспортування природного газу в цей період дає право Позивачеві на стягнення вартості послуг після пред'явлення вимоги, а не застосування штрафних санкцій на підставі Договору який діяв раніше між сторонами. Надання послуг з транспортування природного газу починаючи з січня 2016 року відбувалось не на підставі Договору від 28.09.11р. №/П06, а отже і застосування Позивачем санкцій передбачених цим Договором є неправомірним.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що Позивач надіслав Відповідачеві пропозицію щодо продовження дії договору на відповідні періоди, надіславши йому до підписання акти наданих послуг за спірні періоди, в яких було прямо вказано, що: "Даний акт складений про те, що відповідно до Договору №/П06 від 28.09.11р. ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" надав, а Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Відповідач підписав вказані акти без жодних зауважень та оплатив послуги, надані за такими актами, чим фактично вчинив дії, які свідчать про прийняття ним пропозиції щодо поширення дії Договору на спірні періоди, як це передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України. Таким чином, Відповідач послуги у 2016-2017 роках на загальну суму 19 616 488,94 грн. отримував саме на умовах Договору, відповідно до актів наданих послуг. Відповідач зазначені послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу прийняв та оплатив (з простроченням), що вказує на досягнення згоди сторонами щодо істотних умов Договору та продовження строку його дії на спірні періоди. Отже, Позивачем законно та обґрунтовано нараховані Відповідачеві на умовах Договору пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив заперечує позов та зазначає, що Позивач, посилаючись на ст. 642 ЦК України вказав, що надсилання ним актів наданих послуг з транспортування природного газу і підписання Відповідачем таких актів є надсилання пропозиції про продовження дії договору і погодження Відповідачем цієї пропозиції. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Тобто, необхідними умовами пропозиції укласти договір є: істотні умови договору; договір між сторонами не укладено, а йде мова про його укладання на майбутнє, відповідь на пропозицію повинна бути повною та безумовною. З вищевикладеного вбачається, що надісланий акт наданих послуг з транспортування природного газу за попередній місяць не є в розумінні ст. 641 ЦК України пропозицією на укладання договору на майбутнє із зазначенням в ній істотних умов договору. Наявність підписаних Сторонами актів наданих послуг з транспортування природного газу в цей період не свідчить про те, що між сторонами укладено конкретний договір на тих чи інших умовах, а говорить лише про те, що одна сторона надала іншій послугу, а друга сторона прийняла та оплатила її. Пунктом 11.2. Договору визначено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін. Відповідач зазначає, що в подальшому жодних змін до п.11.2. Договору внесено не було. Отже, враховуючи п.11.2. Договору, для продовження дії Договору після 31.12.15р. необхідним є підписання Сторонами відповідної додаткової угоди та скріплення її печатками, а такої угоди між сторонами підписано не було. Акт наданих послуг з транспортування природного газу не є додатковою угодою в розумінні норм ЦК України.

Відповідач у додаткових поясненнях повідомив, що, з урахуванням правових висновків Верховного Cуду, викладених у постанові від 16.05.18р. у справі №908/1590/17, наявність підписаних Сторонами актів наданих послуг з транспортування природного газу в цей період не говорить про те, що між сторонами укладено конкретний договір на тих чи інших умовах, а говорить лише про те, що одна сторона надала іншій послугу, а друга сторона прийняла та оплатила її. Щодо нарахованих штрафних санкцій, Відповідач пояснив, що розрахунки за договором здійснювалися: "живими коштами"; на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Правовідносини щодо отримання пільг та субсидій регулюються ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Законом про державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, п.11 ч. 1 ст. 20, п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п.5 ч. 1 ст. 12, п. 5 ст. 13, п.5 ч.1 ст. 14, п.5 ч.1 ст. 15, п.7 ч.1 ст. 16, ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низкою інших законодавчих актів. Окрім цього, моментом для зміни порядку та строку розрахунків є навіть не момент оформлення спільних протокольних рішень, а момент продажу газу та розподілу пільговим (субсидованим) категоріям споживачів. Отже, Відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за Договором, що в свою чергу свідчить про відсутність вини останнього у простроченні платежів та виключає можливість застосування в даному випадку санкцій, передбачених Договором, наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених ч.2 ст. 625 ЦК України, а також штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 231 ГК України.

Крім того, Відповідачем надано контррозрахунок стягуваних сум, відповідно до якого: 3% річних з простроченої суми становлять - 55 221,28 грн., пеня - 54 475,37 грн., індекс інфляції - 146 240, 87 грн.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.11р. сторонами укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П06 (далі Договір), за п.1.1. якого, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р. Газотранспортне підприємство (Позивач) зобов'язується надати Замовнику (Відповідач) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі ГРС), а Замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Відповідно до п.3.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р., послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг).

У випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС.

Якщо Замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу Замовнику та/або його споживачам.

Пунктом 3.2. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р., визначено, що Газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

До прийняття рішенням судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства (п. 3.3. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р.).

Згідно з п.3.4. Договору Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Відповідно до п.5.5. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р., оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до дванадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер Договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Згідно з п.7.3. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р., у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.11.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №7 від 26.12.14р., Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 жовтня 2011 року, і діє в частині транспортування газу до 31 березня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за Договором.

Позивач надав Відповідачеві послуги з транспортування природного газу магістральними проводами у 2016-2017 роках на загальну суму 19 616 488,94 грн., про що сторони підписали акти наданих послуг: у липні 2016р. на загальну суму 399 239,39 грн. (акт наданих послуг від 31.07.16р. №07-16-/П06); у серпні 2016р. на - 393 330,97 грн. (акт від 31.08.16р. №08-16-/П06); у вересні 2016р. на - 739 582,69 грн. (акт від 30.09.16р. №09-16-/П06); у жовтні 2016р. на - 2 399 130,36 грн. (акту від 31.10.16р. №10-16-/П06); у листопаді 2016р. на 1 797 030,64 грн. (акт від 30.11.16р. №11-16-/П06); у грудні 2016р. на - 1 552 613,32 грн. (акт від 31.12.16р. №12-16-/П06); у січні 2017р. на - 1 983 427,50 грн. та - 13 153,69 грн. (акт від 30.01.17р. №01-17-/П06); у лютому 2017р. на - 11 399,59 грн. та - 1 722 715,20 грн. (акт від 28.02.17р. №02-17-/П06); у березні 2017р. на - 548 418,20 грн. та - 6 621,78 грн. (акт від 31.03.17р. №03-17-/П06); у квітні 2017р. на 738 940, 62 грн. та - 2 602,54 грн. (акт від 30.04.17р. №04-17-/П06); у травні 2017р. на - 483 293,62 грн. (акт від 31.05.17р. №05-17-/П06); у червні 2017р. на - 298 555,45 грн. (акт від 30.06.17р. №06-17-/П06); у липні 2017р. на - 329 551,36 грн. (акт від 31.07.17р. №07-17-/П06); у серпні 2017р. на - 130 232,22 грн. (акт від 31.03.17р. №03-17-/П06); у вересні 2017р. на - 494 480,81 грн. (акт від 30.09.17р. №09-17-/П06); у жовтні 2017р. на 3 818,09 грн. акт від 31.10.17р. №10-17-/П06); у листопаді 2017р. на - 1 926 509,18 грн. (акт від 30.11.17р. №11-17-/П06); у грудні 2017р. на - 8 447,20 грн. (акт від 31.12.17р. №12-17-/П06) та - 2 496 243,36 грн. (акт від 31.22.17р. №22-17-/П06.

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, останній надані послуги оплатив з порушенням обумовлених строків.

З посиланням на п. 7.3. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 238 151,36 грн. за період прострочки з 01.09.17р. по 27.02.18р. нарахування проводилося за кожним актом окремо.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3 % річних - 84 598,32 грн. за період з 21.08.16р. по 27.02.18р. та індекс інфляції - 337 737,16 грн. за період з 01.09.16р. по 28.02.18р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 641 ЦК України передбачено, що 1. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом ( ч.1,2 ст. 642 ЦК України).

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов, хоча, у додаткових поясненнях, фактично, визнає факт споживання послуг на підставі Договору №/П06 від 28.09.11р. та надає контррозрахунок позовних вимог, відповідно до якого: 3% річних з простроченої суми становлять 55 221,28 грн., пеня - 54 475,37 грн., індекс інфляції - 146 240, 87 грн.

Перевіривши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд погоджується з Позивачем про наявність підстав для стягнення індексу інфляції, річних та пені з прострочених сум і не приймає позицію Відповідача.

Так, сторони не заперечують укладення спірного Договору, а також не заперечують факт надання Позивачем і споживання Відповідачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами протягом зазначеного у позові періоду, на зазначену суму.

При цьому, хоча у результаті змін до Договору, сторони виключили положення про автоматичну пролонгацію його дії на період після 2015р., однак, у наступний (спірний) період Позивач продовжував надавати Відповідачеві послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а Відповідач їх приймав, про що сторонами підписувалися відповідні акти, у яких підставою відносин сторін зазначався саме спірний Договір. Акти підписувалися представником Відповідача - комерційним директором ОСОБА_4, його підпис скріплювався печаткою підприємства Відповідача. При оплаті послуг Позивача за спірний період у платіжних документах Відповідача зазначалося, що платіж проводиться за транспортування природного газу за договором №/П06 від 28.09.2011р.

Наведені обставини, з урахуванням положень ст. 641, 642 ЦК України, дають суду підстави вважати, що сторони своїми діями схвалили пролонгацію Договору на спірний період. Сам же Договір містить усі необхідні істотні умови, що й не заперечувалося Відповідачем, про що свідчить підпис уповноваженої особи Відповідача у Договорі (з додатками).

Стосовно позиції Відповідача про несвоєчасну оплату послуг Позивача, пов'язану з несвоєчасним одержанням коштів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", то спірний Договір не містить будь яких застережень щодо залежності оплати спожитих послуг з виділенням субвенцій на фінансування пільг та субсидій.

Крім заперечень позову, Відповідач заявив про застосування позовної давності.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст. 231 ГК України)

У п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", зазначено, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

На прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню за період з 01.09.17р. по 27.02.18р., але у Договорі, Сторони не передбачили іншого строку позовної давності, ніж визначено ст. 258 ЦК України. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача 25.09.18р., що виключає можливість нарахування пені за період з 01.09.17р. по 25.09.17р.

Згідно з Рекомендаціями Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97р. відносно порядку застосування індексів інфляції "при розгляді судових справ при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; отже умовно слід рахувати, що сума, яка підлягає стягненню з 1 по15 числа місяця, індексується за цей період, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця".

Перевіривши розрахунки індексу інфляції, судом встановлено, що Позивач не врахував наведені рекомендації Верховного Суду України, щодо порядку нарахування інфляційних втрат. Зокрема, індекс інфляції на прострочену суму Позивач розраховував з 01 числа місяця наступного за місяцем споживання послуг, тоді як остаточний розрахунок Відповідач мав проводити до 20 числа місяця наступного за звітним (місяцем споживання послуг) (п.5.5. Договору, в редакції Додаткової угоди №3 від 17.01.13р.).

Перевіривши розрахунок стягуваної суми Позивача і контррозрахунок Відповідача, суд встановив, що розрахунки проведено неправильно, за розрахунком суду індекс інфляції становить 208 100,80 грн., 3% річних - 79 785,00 грн., пеня - 232 628,34 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" про стягнення 660 486,84 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", 49044, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 2 () на користь Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1 () 208 100,80 грн. - індексу інфляції, 79 785,00 грн. - 3% річних, 232 628,34 грн. - пені, 7 807,72 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.01.2019

Суддя С.Г. Юзіков