ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5421/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОХАТА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ"

про стягнення 138 332 грн. 67 коп.

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 ордер ЗА № 094309

Від відповідача ОСОБА_3 дов. № 146 від 22.12.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОХАТА" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ" основної суми заборгованості у розмірі 103 243 грн. 12 коп., пені 11 272 грн. 46 коп., інфляційні втрати 18 571 грн. 92 коп., 3% річних 5245 грн. 17 коп. та судового збору.

Позивач частково наполягав на задоволенні позовних вимог. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Зазначив, що усі докази, що є підставою позовних вимог надав до господарського суду. Підтримав доводи, викладені у позовній заяві. Зазначив, що заборгованість на час розгляду справи відповідачем сплачено.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд у позові в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відмовити. В частині стягнення заборгованості провадження у справі закрити. Надав відзив на позов. У судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позов. Наполягав, що документи, передбачені п. 3.4 Договору, позивачем своєчасно не було надано, що стало перешкодою для проведення розрахунків, передбачених специфікаціями до договору. Позивачем не додано відповідні рахунки на оплату. Відповідачу не зрозуміло, з якої саме специфікації, за якою видатковою накладною, за яким рахунком і за якою довіреністю на отримання товару позивач сформував суму заборгованості.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем підписано договір поставки №20150757 від 25.11.15р. (далі Договір).

Предметом договору передбачено, що на умовах , викладених в розділах Договору, Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, в подальшому іменується Товар. Найменування, асортимент, номенклатура, кількість Товару вказані в специфікаціях, оформлених в вигляді Додатків до Договору, що є невід'ємно. його частиною.

Згідно п. 2.4 Договору сума Договору складається із сум Специфікацій, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.4 Договору разом з товаром Постачальник передає Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; товаро-транспортну накладну; товарно-транспортну накладну (якщо Товар поставляється ж/д або автомобільним транспортом); сертифікат якості виробника, інші документи (при необхідності: паспорт, інструкцію по експлуатації і др.), документи, обумовлені відповідною специфікацією до Договору.

В п. 4.1 Договору зазначено, що розрахунки по Договору здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості партії Товару на рахунок Постачальника в порядку і строки передбачені відповідною Специфікацією.

В випадку несвоєчасного здійснення розрахунків по Договору Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючий в період, за який нараховується пеня, від неоплаченої суми за кожен день прострочки. (п. 7.5 Договору).

Згідно п. 7.6 Договору в випадку поставки некомплектного товару Постачальник зобов'язується доукомплектувати Товар на протязі 10 календарних днів від письмової вимоги Покупця. За недотримання Постачальником вказаних строків Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,2% від вартості некомплектного Товару за кожен день прострочки. Пеня нараховується за кожен день прострочки.

Згідно видаткової накладної №1770 від 26.07.16р. поставлено товар на суму 1 161 грн. 90 коп. Видатковою накладною №497 від 27.02.17р. здійснено поставку на суму 200 449 грн. 39 коп. 07.02.17р. видатковою накладною №300 поставлено товар на суму 1 701 грн. 38 коп. Згідно видаткової накладної №310 від 07.02.17р. здійснено поставку на суму 8 514 грн. Видатковою накладною №302 від 07.02.17р. поставлено товар на суму 5815 грн. 80 коп. Згідно накладної №303 від 07.02.17р. здійснено поставку на суму 327 грн. 06 коп.

Господарський суд погоджується з доводами відмовідача, що матеріали справи не містять доказів щодо часу надання позивачем відповідачу рахунків - фактури, обов'язковість надання яких передбачена умовами п. 3.4 Договору та наявність яких у відповідача є однією з підстав для проведення оплати за отриману продукцію.

Загалом матеріали справи не містять оригіналів (або копій рахунків) на оплату товару, поставленого за видатковими накладними. У судовому засіданні позивач не надавав для огляду рахунки та докази їх направлення відповідачу.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача, що п. 7.5 Договору (сплата пені) сформульований таким чином, що не вбачається можливим визначити точний розмір та базу нарахування пені.

Наявні у справі докази дають підставу вважати, що на момент направлення позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області у відповідача перед позивачем існувала заборгованість за поставлений товар у сумі 103 243 грн. 12 коп.

Відповідно наданих та встановлених судом доказів вбачається, що відповідачем протягом часу розгляду справи сплачено основний борг в сумі 103 243 грн. 12 коп., в зазначеній частині провадження у справі належить закрити на підставі ч. 1 п. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги Позивача щодо нарахування Відповідачу пені у розмірі 11 272 грн. 46 коп., у звязку з тим, що у Договорі не визначено та не зафіксовано розмір пені, а лише зазначено граничний розмір такої пені, який не може перебільшувати подвійної облікової ставки НБУ.

Наявні у справі докази є підставою для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню .

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Тьюб" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56, ідентифікаційний код 35537363) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Електрохата" (69032, Запорізька область, вул. Нарвська, буд. 10, ідентифікаційний код 35537363) інфляційні втрати в сумі 2804 грн. 29 коп., 3% річних 313 грн. 17 коп., судовий збір в сумі 1595 грн. 41 коп.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 103 243 грн. 12 коп.

В решті суми позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 31.01.2019

Суддя Г.В.Манько