ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" січня 2019 р. Справа № 916/160/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

заявника: ОСОБА_1, згідно ордеру №271271 від 25.01.2019р.

розглянувши заяву ТОВ «Укрспецбуд+» від 15.01.2019р. за вх.№2-171/19 про розстрочення виконання рішення суду по справі №916/160/18 за позовом Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5), в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця (49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрспецбуд+ (65005, м.Одеса, вул. Балківська, буд. 120/1, офіс 323) про стягнення 859990 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.04.2018р., залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2018р., позов ПАТ „Українська залізниця в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця задоволено повністю, стягнуто з ТОВ „Укрспецбуд+ на користь ПАТ „Українська залізниця в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця 859990грн. пені, 12899,85грн. судових витрат.

20.12.2018р. судом на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

15.01.2019р. за вх.№2-171/19 від ТОВ «Укрспецбуд+» до суду надійшла заява про розстрочення виконання судового рішення, в якій просить суд розстрочити виконання рішення суду від 23.04.2018р. на строк до 31.12.2019р. терміном на 12 місяців рівними частинами. В обґрунтування заявленого товариство послалось на наявність у нього наміру погасити визначену судовим рішенням суму боргу, але при цьому зазначило про перебування у дуже скрутному фінансовому становищі та неможливість сплатити борг всією сумою одноразово через недостатність грошових коштів у необхідному розмірі та відсутність прибутку у 2018році. Крім того, заявник вказує, що такі виконавчі дії, як арешти рахунків, майна, що можуть бути застосовані до ТОВ «Укрспецбуд+» в результаті невиконання рішення суду, взагалі можуть зупинити його господарську діяльність, що в подальшому може призвести до повної зупинки діяльності товариства та існування як суб'єкта підприємницької діяльності, що отримує дохід, створює робочі місця та забезпечує систематичність та стабільність економічного розвитку виробничого сектору нашої країни. Також, заявник просить суд врахувати при розгляді зазначеної заяви, що грошові кошти, що підлягають до стягнення згідно рішення Господарського суду Одеської області від 23.04.2018р., не є прямими збитками, а є штрафними санкціями за невиконання умов договору.

На підтвердження заявленого ТОВ «Укрспецбуд+» подало до справи виписку за 11.02.2019р. по рахунку у АТ «Банк Восток» про залишок коштів на рахунку 6134,79грн., виписку за 14.01.2019р. по рахунку у АТ «Альфа-Банк» про відсутність коштів на рахунку, фінансовий звіт субєкта малого підприємництва ТОВ «Укрспецбуд+» станом на 30.09.2018р. Також заявник подав договір поставки №30/11-18, укладений між ОК «Радуга-3» та ТОВ «Укрспецбуд+» на поставку останнім товарів, специфікацію до нього та довідку товариства по рахунку у ПАТ «Банк Восток» за 13.12.2018р., із якої вбачається що оплата від замовника надійшла у сумі 116000грн., однак, була спрямована на мету іншу, ніж погашення або часткове погашення заборгованості по рішенню суду від 23.04.2018р. у справі №916/160/18.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Так, згідно ч.ч.3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.326 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній на теперішній час, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012р. суд повторює, що п.1 ст.6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання винесеного на користь ПАТ „Українська залізниця в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця рішення становить порушення п.1 ст.6 Конвенції, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010р.).

Так, судовими рішеннями у справі №916/160/18 встановлено порушення відповідачем договірних зобовязань щодо своєчасного та повного виконання робіт по договору №ПР/Ш-17962/НЮ від 19.09.2017р., що і стало підставою для задоволення позовних вимог позивача у даній справі, що вказує на наявність вини відповідача у спричиненні спору.

Таким чином, враховуючи те, що заявник не довів суду фактичними доказами наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та підтверджуючі документи, що надають можливість дійти висновку щодо можливості виконання рішення суду від 23.04.2018р. до 31.12.2019р. терміном на 12 місяців рівними частинами, зокрема, не довів існування стійкого наміру здійснювати поетапний розрахунок, так як отримавши кошти від контрагента ОК «Радуга-3», не спрямував їх частково на погашення заборгованості за умови того, що у заяві про розстрочення судового рішення вказав на такий намір та в якості доказу джерела фінансування погашення заборгованості подав договір №30/11-18 від 30.11.2018р., з огляду на що та з врахуванням необхідності дотримання принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, обовязковості судового рішення, встановленого ч.2, ч.7 ст.2, ст.326 ГПК України, ст.124 Конституції України, відсутність намагання відповідача виконати судове рішення у добровільному порядку, чим порушено гарантоване Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини право ПАТ „Українська залізниця в особі регіональної філії „Придніпровська залізниця на своєчасне виконання постановленого на його користь рішення, та що імовірно може призвести до несприятливих наслідків для позивача, чиїми грошовими коштами безоплатно фактично користується відповідач, у суду відсутні підстави дійти висновку щодо задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.331, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Укрспецбуд+» від 15.01.2019р. за вх.№2-171/19 про розстрочення виконання судового рішення.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 25.01.2019р. та згідно ч.2 ст.254, п.24 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

3. Повну ухвалу складено 29.01.2019р.

Суддя І.А. Малярчук