Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про розподіл судових витрат у справі за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, без виклику представників сторін,
У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) № 035 від 30.09.2015 року, укладений між відповідачаем-1 та відповідачем-2 за кредитним договором № 27/10-893А від 09.10.2007 року, а також про зобов'язання відповідача-1 повернути відповідачеві-2 документи, отримані згідно договору № 035 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між відповідачаем-1 та відповідачем-2 за кредитним договором № 27/10-893А від 09.10.2007 року, на підставі ст. ст. 203, 215, 216, 513, 514 Цивільного кодексу України.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 31.10.2018 року.
09.01.2019 року до загального відділу діловодства суду надійшла заява відповідача-1 про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Рішенням господарського суду міста Києва від 09.01.2019 року в задоволені позову відмовлено повністю.

14.01.2019 року до загального відділу діловодства суду надійшла заява відповідача-1 про розподіл судових витрат.

15.01.2019 року до загального відділу діловодства суду надійшла заява відповідача-2 про стягнення з позивача судових витрат.

18.01.2019 року до загального відділу діловодства суду надійшли заяви відповідача-1 про надання доказів, які підтверджують розмір понесених судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява відповідача-1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи відповідачами було зазначено, що заява про стягнення судових витрат буде ним подана протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Після ухвалення рішення у даній справі, відповідач-1 та відповідач-2 подали заяви про стягнення понесених ними судових витрат, які у відповідача-1 складаються з 20 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги у даній справі, а у відповідача-2 складаються з 15 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги у даній справі, які вони просить стягнути з позивача.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат у сумі 20 000,00 грн. представник відповідача-1 надав договір про надання правничої допомоги від 25.10.2018 р., укладений між відповідачем-1 та адвокатом Голубом М.В., акт про обсяг наданої правничої допомоги від 11.01.2019 року, оригінал платіжного доручення №104 від 11.01.2019 року про сплату за надання правничої допомоги на суму 20 000 грн., докази відправлення документів у справі. Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення відповідачем-1 судових витрат у справі на зазначену ним суму.

На підтвердження витрат у сумі 15 000,00 грн. представник відповідача-2 надав договір про надання правничої допомоги від 02.10.2018 р., укладений між відповідачем-2 та адвокатом Сичом О.Ю., акт про обсяг наданої правничої допомоги від 10.01.2019 року, оригінал платіжного доручення №1 від 14.01.2019 року про сплату за надання правничої допомоги на суму 15 000 грн. Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення відповідачем-2 судових витрат у справі на зазначену ним суму.

За таких обставин, враховуючи що позивачу було відмовлено повністю в задоволенні позову, судові витрати відповідача-1 та відповідача-2, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Оскільки в рішенні господарського суду міста Києва від 09.01.2019 року не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі №910/13401/18.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, 9; код 00032106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 3, код 39971452) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат.

Стягнути з Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, 9; код 00032106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (03164, м. Київ, вул. Г.Наумова, буд. 1, код 35199148) 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя С.О.Чебикіна