ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Справа № 918/537/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13.11.2018 року у справі № 918/537/18 (суддя Марач В.В.), повний текст рішення складено 22.11.2018 року?

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова"

про стягнення в сумі 863455 грн. 41 коп.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за ордером, (в судовому засіданні від 22.01.2019 року),

ОСОБА_2, за договором (в судовому засіданні від 16.01.2019 року),

відповідача - ОСОБА_3, за договором (в судовому засіданні від 22.01.2019 року),

ОСОБА_4 - керівник (в судовому засіданні від 16.01.2019 року).

Постанова виноситься 22.01.2019 року, оскільки в судовому засіданні 16.01.2019 року оголошувалась перерва.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Лотівка Еліт" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ТзОВ сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" про стягнення з останнього 863455,41 грн., з яких 790155 грн. основного боргу, 5909,93 грн. 3% річних, 67390,48 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.11.2018 року у справі № 918/537/18 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив останнє скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 року, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Лотівка Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 13.11.2018 року у справі № 918/537/18; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, відповідно до якого товариство просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судових засіданнях представники скаржника вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задоволити.

Представники відповідача вимоги апеляційної скарги заперечили з підстав, зазначених у письмовому відзиві, просили залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2016 року між ТзОВ "Лотівка Еліт" (постачальник) та ТзОВ "Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (покупець) було укладено договір поставки №01/09-16/ВК, згідно якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця пшеницю озиму, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар. Згідно умов договору, ціна однієї тони товару на дату його підписання становить 4500 грн. з урахування ПДВ. Ціна товару включає в себе вартість навантаження на автотранспорт покупця товару. Кількість та загальна вартість товару зазначається у видаткових накладних, що є невід'ємними частинами договору. Передача товару здійснюється постачальником на умовах FCA, згідно правил ІНКОТЕРМС 2010 р. Місце передачі товару: Хмельницька область, Шепетівський район, с. Лотівка, вул. О. Кошового, 1 ОСОБА_5 власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання представниками Сторін видаткової накладної, яка засвідчує факт передачі товару. Термін поставки до 30 жовтня 2016 року. Розрахунки за договором здійснюються протягом двох банківських днів з моменту виставлення Постачальником рахунку - фактури. Датою проведення оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за порушення терміну оплати товару сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки оплати від вартості не оплаченого рахунку. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли у період дії договору та від відповідальності за порушення цих зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання договору здійснив поставку товару, а відповідач отримав товар згідно видаткової накладної № 662 від 30.09.2016 року на суму 511740 грн. та видаткової накладної № 752 від 20.10.2016 року на суму 278415 грн., загальна сума поставленого товару складає 790155 грн.

При цьому, як вказано вище, умовами договору сторони передбачили, що розрахунки за цим договором здійснюються протягом двох банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку - фактури, однак, доказів виставлення позивачем рахунку - фактури для сплати за отриманий товар відповідачем, суду не надано.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

В силу ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами направлення відповідачу рахунку - фактури для оплати останнім вартості товару, відтак, зобов'язання у відповідача по оплаті за товар згідно договору поставки № 01/09-16/ВК від 01.09.2016 року не виникло.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність подання вказаного позову та у свою чергу відсутність підстав для стягнення з ТзОВ СП "Імені Воловікова" основного боргу в сумі 790155 грн.

Разом з цим, як зазначено вище, ТзОВ "Лотівка Еліт" заявило вимогу про стягнення з відповідача 5909, 93 грн. 3 % річних та 67390, 48 грн. пені.

В силу ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, зважаючи на той факт, що позивачем не доведено належними доказами виникнення зобов'язання у відповідача за договором поставки № 01/09-16/ВК від 01.09.2016 року в частині оплати вартості отриманого товару та порушення останнім умов договору, суд першої інстанції дійшов підставного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування пені та 3 % річних за невиконання господарського зобов'язання.

З матеріалів справи також вбачається, що представником відповідача в суді першої інстанції було заявлено про застосування спеціальних строків позовної давності до стягнення пені і штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки судами було встановлено, що права чи інтереси позивача не порушені, а в позові судом першої інстанції було відмовлено з підстав його передчасності.

Стосовно тверджень скаржника про хибність висновків суду першої інстанції та невідповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального права у зв'язку з ненаданням оцінки факту визнання відповідачем заборгованості, колегія суддів не бере до уваги вказані твердження, зважаючи на те, що судом першої інстанції відмовлено в позові з підстав його передчасності, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами направлення відповідачу рахунку - фактури для оплати останнім вартості товару, відтак, зобов'язання у відповідача по оплаті за товар згідно договору поставки № 01/09-16/ВК від 01.09.2016 року не виникло.

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 13.11.2018 року у справі № 918/537/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи № 918/537/18 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 29.01.2019 року.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.