УХВАЛА

04 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 12/91

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол",

до Колективного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації" "Інвентаризатор",

про визнання права власності на будівлю та спонукання відповідача до певних дій,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 12/91, подана 11.01.2019 безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол", судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України виходячи з такого.

Згідно з частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на день подання позовної заяви у цій справі) державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Підпунктом "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (у редакції, чинній на день подання позовної заяви у цій справі, 2005 рік) ставку державного мита з позовних заяв майнового характеру встановлено в розмірі 1% ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51,00 грн (3 х 17,00 грн)) і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1 700 грн (100 х 17 грн )).

Підпунктом "б" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (у редакції, чинній на день подання позовної заяви у цій справі) ставку державного мита з позовних заяв немайнового характеру встановлено в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85,00 грн (5 х 17,00 грн).

Слід зауважити, що судовий збір із позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, позов у цій справі поданий у 2005 році, предметом позову є одна вимога немайнового характеру - про спонукання відповідача до певних дій та одна вимога майнового характеру - про визнання права власності на будівлю, вартість якої згідно договору купівлі - продажу майна від 09.12.2003 № 80 складає 574 064,45 грн.

Відтак, ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у цій справі складала 1 785,00 грн (1 700,00 грн (100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2005 році) + 85,00 грн (5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2005 році)).

Отже, з урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 3 570,00 грн (1 785,00 грн х 200%).

Проте, скаржником згідно з поданим платіжним дорученням від 11.01.2019 № 24 сплачено лише 3 524,00 грн, тобто у меншому розмірі ніж встановлено Законом України "Про судовий збір".

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід доплатити судовий збір у сумі 46,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 (лист Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18.06.2018 року № 05-12/1731-6167) та надати належні докази доплати судового збору касаційному суду.

Крім цього, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Східного апеляційного господарського суду прийнята 12.12.2018, повний текст складено та підписано 17.12.2018, отже останній день строку, встановлений для оскарження зазначеної постанови в касаційному порядку закінчився 06.01.2019, але оскільки 06.01.2019 та наступний день 07.01.2019 були вихідними днями (неділя та Різдво Христове), то згідно частини 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем звернення із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 було - 08.01.2019.

Як убачається із касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Пасіпол" звернулося 11.01.2019, про що свідчить дата на поштовому конверті, в якому касаційна скарга надійшла на адресу касаційного господарського суду, тобто після перебігу строку встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, з клопотанням про його поновлення.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол" про поновлення строку подання касаційної скарги мотивовано обчисленням строку касаційного оскарження з дати отримання тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду - 22.12.2018, про що, на думку скаржника, свідчить відмітка в журналі вхідної кореспонденції товариства від 22.12.2018 № 4875/23672/1/0. Проте такі посилання суперечать приписам статті 288 Господарського процесуального кодексу України, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не реєстрації на підприємстві.

Слід зауважити, що запис у журналі вхідної кореспонденції товариства не є належним доказом вручення оскаржуваної постанови саме 22.12.2018.

Такими доказами можуть бути, зокрема поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором у якому копія оскаржуваної постанови надійшла скаржникові.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв'язку з лише самим посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об'єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження таких підстав, визнаються судом неповажними.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 12/91 підлягає залишенню без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, шляхом подання Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих підстав, а також доказів доплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пасіпол" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 12/91 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 25 лютого 2019 року, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

2. У разі невиконання вимог Суду, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков