УХВАЛА

м. Київ

30.01.2019Справа № 50/502-48/318
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши заяву Палацу культури і техніки "Дніпро" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали у справі

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном та Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод"

до Палацу культури і техніки "Дніпро"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації

про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України та Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Палацу культури і техніки "Дніпро" про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Головатюк Л.Д.) від 28.01.2011 р. у справі №50/502 позов задоволено частково, визнано недійсним договір №901 від 15.01.1993 р., що укладений між Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" та Палацом культури і техніки "Дніпро" щодо безоплатного користування нерухомим майном, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2011 р. у справі №50/502 рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2011 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача звільнити нежитлову будівлю скасовано, прийнято в цій частині нове рішення, яким зобов'язано Палац культури і техніки "Дніпро" звільнити нежитлову будівлю, за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 10, займану на підставі договору №901 безоплатного користування нерухомим майном, укладеного 15.01.1993 р. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2011 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2011 р. у справі №50/502 рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2011 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2011 р. скасовано, а справу №50/502 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Бойко Р.В.) від 25.04.2012 р. у справі №50/502-48/318 замінено позивача 1 - Міністерство промислової політики України правонаступником - Державним агентством України з управління державними корпоративними правами та майном. Позовні вимоги заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном задоволено повністю. Визнано недійсним договір №901, укладений 15.01.1993 р. між Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" та Палацом культури і техніки "Дніпро". Зобов'язано Палац культури і техніки "Дніпро" звільнити нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 10, займану на підставі договору №901, укладеного 15.01.1993 р. між Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" та Палацом культури і техніки "Дніпро". Стягнуто з Палацу культури і техніки "Дніпро" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 073 грн. 00 коп. В задоволенні позову заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2012 р. рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 р. у справі №50/502-48/318 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.09.2012 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2012 р. у справі №50/502-48/318 залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.11.2012 р. відмовлено Палацу культури і техніки "Дніпро" у допуску справи №50/502-48/318 до провадження Верховного суду України.

25.01.2019 р. до суду надійшла заява Палацу культури і техніки "Дніпро" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами, у якій відповідач просить суд:

- поновити пропущений з поважних причин строк встановлений у п. 3 ч. 1 ст. 321 ГПК України на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ініційованою на підставі, визначеною у п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України;

- розглянути заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ініційованою на підставі, визначеною у п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи;

- задовольнити заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ініційованою на підставі, визначеною у п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном у частині зобов'язання Палацу культури і техніки "Дніпро" звільнити нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 10, займану на підставі договору №901, укладеного 15.01.1993 р. між Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" та Палацом культури і техніки "Дніпро" відмовити.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2019 року у зв'язку з перебуванням судді Бойка Р.В. у відпустці, вказану заяву передано на розгляд судді Морозову С.М.

Заява Палацу культури і техніки "Дніпро" обґрунтована тим, що підставою для ухвалення судового рішення у справі №50/502-48/318, про перегляд якого подана останнім ця заява було рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2011 р. у справі № 4/440, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2012 р.

Вказані судові рішення залишено без змін і постановою Вищого господарського суду України від 29.08.2012 р.

Водночас, заявник у своїй заяві звертає увагу суду на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2011 р. було зупинено провадження у цій справі до вирішення пов'язаної із нею справи № 4/440.

Заявник вказує на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2012 р. у справі № 4/440 заяву Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" про перегляд рішення господарського суду міста Києва у справі № 4/440 від 06.12.2011 року за нововиявленими обставинами задоволено та скасовано рішення Господарського суду міста Києва у справі № 4/440 від 06.12.2011 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2013 р. у справі № 4/440 рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2012 р. у справі № 4/440 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.04.2013 р. рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2012 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2013 у справі № 4/440 залишено без змін.

Таким чином, заявник вказує на те, що судове рішення у справі № 4/440, на яке послався місцевий суд при винесені рішення суду від 25.04.2012 р. та яке у свій час мало правовстановлююче значення скасовано та будь-яких юридичних наслідків нині не має.

Поряд з цим, заявник у своїй заяві зауважує, що Палац культури і техніки "Дніпро" не був учасником справи та про факт скасування судового рішення зі справи № 4/440 довідався з інтернету при підготовці 26.07.2018 р. заяви про залучення до участі у справі №910/18090/17, що слухається у межах справи про банкрутство Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод".

З підстав викладених вище у своїй заяві та у окремо поданому клопотанні Палац культури і техніки "Дніпро" просить суд поновити пропущений з поважних причин строк встановлений у п. 3 ч. 1 ст. 321 ГПК України на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ініційованою на підставі, визначеною у п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Пунктом 6 частини 3 статті 322 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі пропуску строку на подання заяви до такої заяви додається клопотання про його поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, статтею 119 Господарського процесуального кодексу України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 20.12.2018 р. у справі № 910/16213/16.

Підстави для поновлення пропущеного заявником строку на звернення з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами зводяться до наступного:

1) Заявник не був учасником справи № 4/440;

2) Заявник довідався про факт скасування судового рішення зі справи № 4/440 довідався з інтернету при підготовці 26.07.2018 р. заяви про залучення до участі у справі №910/18090/17, що слухається у межах справи про банкрутство Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод".

3) Заявником не пропущено встановлений п. 2 ч. 2 ст. 321 ГПК України 10-річний строк на звернення з заявою.

Таким чином, на думку заявника, оскільки він об'єктивно не мав можливості подати дану заяву протягом 30-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішення у справі №4/440 і відповідна інформація йому не була відома, останній вважає, що ним пропущено процесуальний строк на звернення з заявою про перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами з поважних причин, який на підставі ч. 1 ст. 119 ГПК України має бути поновлено.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов'язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі №925/125/14.

Суд дослідив викладені у заяві про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами та у клопотанні про поновлення строку на її подання доводи та подані докази на їх підтвердження, якими заявник обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку на звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та дійшов наступних висновків.

По-перше, суд визнає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду доводи заявника про його необізнаність щодо розгляду справи № 4/440 та відповідно прийняття судом у названій справі кінцевого рішення зі спору.

Суд відзначає про те, на що також звертав увагу суду заявник у своїй заяві, що провадження у цій справі ухвалою від 10.10.2011 р. було зупинено до вирішення пов'язаної із нею справи №4/440 за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства промислової політики України та Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод", що розглядається Господарським судом міста Києва.

Таким чином, за висновками суду, щонайменш з дати судового засідання 10.10.2011 р., в якому були присутні представники позивача (згідно наявного у матеріалах справи протоколу судового засідання за названу дату) заявник знав (або міг знати) про наявність спору у справі № 4/440 та за необхідності мав слідкувати за перебігом судового процесу у вказаній справі.

В контексті сказаного суд також визнає безпідставними посилання заявника на те, що він не був учасником названої справи та про те, що йому не повідомлялась відповідна інформація, зокрема, про прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2012 р. у справі № 4/440, яким заяву Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" про перегляд рішення господарського суду міста Києва у справі № 4/440 від 06.12.2011 року за нововиявленими обставинами задоволено та скасовано рішення Господарського суду міста Києва у справі № 4/440 від 06.12.2011, яке в подальшому залишено без змін судами вищих ланок.

По-друге, навіть якщо допустити, що заявник не був обізнаний про скасування судового рішення у справі № 4/440, з чим суд не згодний, суд не може визнати поважними та такими, що носили непереборний характер причини пропуску заявником строку на звернення з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами, починаючи з 26.07.2018 р. (дата, з якою заявник пов'язує свою обізнаність про скасування судового рішення у справі № 4/440).

Суду не надано будь-яких доказів того, що в період з 26.07.2018 р. по 25.01.2019 р. (дата подачі заяви до відділу діловодства суду) заявник об'єктивно не міг подати заяву про перегляд судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

По-третє, суд також не може погодитись з доводами заявника як на підставуі для поновлення відповідного процесуального строку про те, що ним не пропущено встановлений п. 2 ч. 2 ст. 321 ГПК України 10-річний строк на звернення з заявою, оскільки у даному випадку суд має встановити поважність причин пропуску строку, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України та встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу, натомість судом при розгляді питання про поновлення процесуального строку встановлено відсутність підстав вважати причини пропуску строку на звернення з відповідною заявою поважними.

Таким чином, можливість вчасного подання заяви про перегляд рішення у цій справі за нововиявленими обставинами залежала виключно від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб'єктивний характер.

За таких обставин, клопотання Палацу культури і техніки "Дніпро", викладене у заяві про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами та долучене до заяви клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку, встановленого у п. 3 ч. 1 ст. 321 ГПК України визнається судом необґрунтованим, відтак правові підстави для поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цій справі у суду відсутні.

Частиною 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 118, 119, 234, 235, 320-322 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Палацу культури і техніки "Дніпро", викладеного у заяві про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами та клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку, встановленого у п. 3 ч. 1 ст. 321 ГПК України відмовити.

2. Заяву Палацу культури і техніки "Дніпро" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2012 року у справі №50/502-48/318 за нововиявленими обставинами залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C.М. Морозов