ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа№ 910/6370/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУЛВЕР»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018

у справі № 910/6370/18 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Петриченко Ірини Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУЛВЕР»

про стягнення 189 869,57 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Петриченко Ірина Анатоліївна (надалі - ФОП Петриченко І.А., позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУЛВЕР» (надалі -ТОВ «ВУЛВЕР», відповідач) про стягнення 206 787,45 грн, з яких 175 660,00 грн основного боргу, 20 901,04 грн пені, 8 290,41 грн інфляційних втрат та 1 936,00 грн 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих послуг за договором транспортного експедирування №0902 від 09.02.2016.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, з огляду на часткове погашення відповідачем основного боргу, позивачем подано уточнені розрахунки заборгованості та заявлено про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим в остаточній редакції Господарським судом міста Києва прийнято вимоги ФОП Петриченко І.А. до ТОВ «ВУЛВЕР» про стягнення 189 869,57 грн, з яких 140 660,00 грн основного боргу, 37 538,95 грн пені, 8 289,62 грн інфляційних втрат та 3 381,00 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/6370/18 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «ВУЛВЕР» на користь ФОП Петриченко І.А. основну заборгованість за договором транспортного експедирування №0902 від 09.02.2016 у розмірі 140 660,00 грн, 3% річних у розмірі 3 381,00 грн, пеню у розмірі 37 538,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 289,62 грн, судовий збір у розмірі 2 848,04 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту повного, належного та своєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати послуг, наданих позивачем; дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, у зв'язку з чим наявні підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «ВУЛВЕР» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування скарги відповідач вказував на те, що в порушення норм процесуального права судом було відмовлено представнику відповідача в ознайомленні з матеріалами справи, після чого розпочато розгляд справи по суті та проголошено вступну та резолютивну частини рішення; у повному тексті рішення судом зазначено, що представник відповідача заперечував проти задоволення позову, що не відповідає дійсності, оскільки останній не надавав своїх пояснень по суті спору та не висловлював своєї позиції щодо позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ВУЛВЕР» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/6370/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 28.01.2019, встановлено позивачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права; апеляційна скарга не містить посилань на те, які саме норми порушено судом при прийнятті рішення; представник відповідача намагається ввести суд в оману, стверджуючи про те, що останній не отримував копії позовної заяви та був позбавлений можливості підготувати та надати суду відзив на неї, оскільки ухвалами суду відповідачеві надавався строк для подання відзиву, додаткових пояснень та доказів, а також було повідомлено про право на ознайомлення з матеріалами справи.

25.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій останній посилався на неможливість забезпечити свою явку в судове засідання 28.01.2019 у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в Київському апеляційному суді.

У судове засідання відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

За приписами ч. 1, п. 2 ч. 2, ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. При цьому, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Поставивши на обговорення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила відмовити у його задоволенні та здійснити розгляд скарги за відсутності відповідача, враховуючи, що останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а представником відповідача в обґрунтування свого клопотання не було надано доказів поважності причин нез'явлення до суду, у тому числі, що підтверджують його зайнятість у розгляді іншої справи, призначеної на вказану дату.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а судове рішення законним, у зв'язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

28.01.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вийти за межі доводів і вимог апеляційної скарги під час здійснення ним перегляду справи в апеляційному порядку.

Виключення з даного правила передбачено приписами ч. 4 ст. 269 ГПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За визначенням, яке міститься у ч. 2 ст. 277 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому, порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення встановлені ч. 3 ст. 277 ГПК України.

Разом з тим, оскільки у даній справі правильне застосовування норм матеріального права є очевидним і не викликає будь-яких сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та апелянтом не наведено порушених судом норм матеріального права, а також враховуючи відсутність порушень судом норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів позбавлена можливості вийти за межі вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ «ВУЛВЕР».

Так, зі змісту поданої відповідачем апеляційної скарги вбачається, що доводи останньої зводяться до безпідставної відмови судом представнику відповідача в ознайомленні з матеріалами справи, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості висловити свою позицію по суті спору.

Однак, на переконання колегії суддів, вказані апелянтом доводи є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 відкрито провадження у справі №910/6370/18, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2018.

Вказану ухвалу суду було направлено ТОВ «ВУЛВЕР» за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (02121, м. Київ, вул. Вірменська, 58-А), а також за поштовою адресою, вказаною позивачем при поданні позовної заяви та самим відповідачем в укладеному між сторонами договорі транспортного експедирування №0902 від 09.02.2016 (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9).

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення, направлене за поштовою адресою, не було вручено відповідачеві та повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 5-9), проте вказана ухвала суду про відкриття провадження у справі була вручена уповноваженому представнику відповідача 14.06.2018 за юридичною адресою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 11).

02.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ «ВУЛВЕР» надійшло клопотання, в якому відповідач просив суд зобов'язати позивача направити на поштову адресу відповідача копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 повідомлено сторін про те, що у зв'язку з викликом судді Блажівської О.Є. для проходження співбесіди за результатами дослідження досьє у межах кваліфікаційного оцінювання, розгляд даної справи, призначений на 11.07.2018 не відбудеться, наступне засідання у справі призначено на 08.08.2018.

Вказана ухвала суду була направлена ТОВ «ВУЛВЕР», зокрема, на юридичну адресу та отримана останнім 12.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 58).

У підготовче засідання 08.08.2018 з'явився представник позивача. Проте, представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому засіданні судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зобов'язання позивача направити на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, з огляду на те, що позивачем в якості доказів направлення такої надано описи вкладення у цінний лист від 21.05.2018 (а.с. 42-44).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 05.09.2018. При цьому, суд повідомив відповідача про його право ознайомитись із матеріалами справи, подавши до суду відповідне клопотання.

Вказана ухвала суду була направлена ТОВ «ВУЛВЕР», зокрема, на юридичну адресу та отримана останнім 14.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 84).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2018.

Вказана ухвала суду була направлена ТОВ «ВУЛВЕР» на юридичну адресу, однак, поштове повідомлення не було вручено відповідачеві та повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення (а.с. 114-119).

Згідно з п. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Колегія суддів зазначає, що у разі надіслання судових рішень за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи, що судом першої інстанції здійснено необхідні заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, час і місце судового розгляду як за адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, так і за адресою, вказаною у позовній заяві, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач вважається повідомленим про призначені судові засідання належним чином.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідач був обізнаний про здійснення судового розгляду справи, що підтверджується отриманням останнім ухвал Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 (про відкриття провадження у справі), від 09.07.2018 (про призначення судового засідання на 08.08.2018), від 08.08.2018 (про призначення судового засідання на 05.09.2018), а також додатково підтверджується поданим відповідачем клопотанням від 26.06.2018 про зобов'язання позивача надіслати на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками (а.с. 66-73).

Статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. При цьому, учасники справи зобов'язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною 4 статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з тим, починаючи з дати відкриття провадження у справі (12.06.2018) та до дати прийняття судом оскаржуваного рішення (26.09.2018), тобто за період, що становить більше трьох місяців, відповідач не скористався правом участі у судових засіданнях суду першої інстанції, про поважність причин нез'явлення до суду не повідомляв, відзиву на позовну заяву суду у встановлений судом строк не надав, клопотань про ознайомлення з матеріалами справи не подавав, таким чином, проявивши бездіяльність щодо вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч.1 ст.43 ГПК України, відповідно до якої учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, у судовому засіданні 26.09.2018, призначеному до судового розгляду справи по суті, судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, обґрунтованого необізнаністю представника про суть спору в силу того, що ТОВ «ВУЛВЕР» уклало з ним договір про надання правової допомоги лише 24.09.2018.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як правильно зауважив місцевий господарський суд, в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Перевищення розумних строків розгляду справи становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 ГПК України не подав відзиву на позов та не скористався наданими йому процесуальними правами, суд першої інстанції правомірно, на підставі приписів ч. 2 ст.178 ГПК України, вирішив спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, помилкове зазначення судом в оскаржуваному рішенні про те, що представник відповідача в судовому засіданні 26.09.2018 надав свої пояснення по суті спору та проти задоволення позову заперечував, на переконання колегії суддів, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки не спростовує обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не призвело до неправильного вирішення справи.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що питання правомірності заявлених позивачем позовних вимог, розміру сум основного боргу, пені, інфляційних та 3% річних, стягнутих Господарським судом міста Києва, апелянтом у скарзі не порушено, а судом апеляційної інстанції підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги не встановлено, справу переглянуто в порядку ч. 1 ст. 269 ГПК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у своїй апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неможливість викладення в ній своєї правової позиції по суті спору у зв'язку з неотриманням ним повного тексту оскаржуваного рішення та ненаданням судом матеріалів справи для ознайомлення, вказує на те, що ознайомився з текстом даного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 ГПК України та ч. 2 ст. 2, ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», відповідно до яких доступ до судових рішень є відкритим, а повний текст судових рішень підлягає оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання, колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта та вважає, що останній мав можливість викласти апеляційну скаргу в повному обсязі із зазначенням усіх її доводів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що повний текст оскаржуваного рішення було складено 03.10.2018, в силу приписів ч. 1 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження вказаного рішення закінчився, а відтак, відповідач втратив своє право на доповнення чи зміну апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в апеляційній скарзі відповідач зазначав про надання ним доповнень до апеляційної скарги після ознайомлення його представника з матеріалами справи, проте, як вбачається з останньої, від відповідача не надходило жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, що в свою чергу також свідчить про його бездіяльність щодо вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/6370/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «ВУЛВЕР» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВУЛВЕР» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/6370/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі № 910/6370/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6370/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.02.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук