РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019Справа № 910/9854/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Савінковій Ю.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, будинок 57 А)

до 1) Комунального підприємства "Київжитлоспецексплутатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, будинок 46)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик,10)

про відшкодування збитків у розмірі 127 000,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Туманян А.О.

від відповідача-1: Денисенко О.В.

від відповідача-2: Коломієць Т.О.

від третьої особи: Костюк О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство "Аудиторська фірма "Аналітик" (надалі також - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київжитлоспецексплутатація" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" (надалі також - відповідач) про відшкодування збитків у розмірі 127 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням позивачу збитків шляхом пошкодження приміщення, які належать йому на праві власності, з вини відповідачів, у зв'язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальні збитки у розмірі 113 000,00 грн та з відповідача-1 - 14 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ""Банк "Національні інвестиції" Луньо Іллі Вікторовича залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" залишено без руху, надано позивачу строк до 06.08.2018 для усунення недоліків позовної заяви.

06.08.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі на 12.09.2018.

06.09.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

11.09.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

12.09.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018, занесеною до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи відповідно до п.2 ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, підготовче судове засідання відкладено до 26.09.2018.

25.09.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив.

26.09.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2018, занесеною до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 17.10.2018.

17.10.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла відповідь на відзив, клопотання про заміну неналежного відповідача та залучення третьої особи.

В підготовче засідання 17.10.2018 з'явилися представники позивача та відповідачів-1, 2.

Представником позивача відкликано клопотання про витребування доказів, у зв'язку з чим це клопотання залишається Судом без розгляду.

Ухвалою від 17.10.2018, занесеною до протоколу судового засідання, Судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про заміну неналежного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" на Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплутатація", та залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою від 17.10.2018, занесеною до протоколу судового засідання, Судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 відкладено підготовче засідання у справі № 910/9854/18 на 07.11.2018, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик,10).

29.10.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

В підготовче засідання 07.11.2018 з'явилися представники позивача, відповідача-1 та третьої особи. Представник відповідача-2 в підготовче засідання не з'явився.

07.11.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 14.11.2018.

12.11.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від третьої особи надійшло клопотання про долучення документів.

В підготовче засідання 14.11.2018 з'явилися представники позивача, відповідачів-1, 2 та третьої особи.

Представник позивача заявив клопотання про витребування доказів у відповідача-1 та третьої особи, а саме, докази передачі або списання внутрішньобудинкових мереж будинку 44 по вулиці Хрещатик з балансу КП «Київжитлоспецексплуатація», докази передачі або списання з балансу будинку 44 по вулиці Хрещатик у м. Києві з балансу КП «Київжитлоспецексплуатація».

Представник третьої особи заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідач-1 заперечив проти задоволення вказаного клопотання та зазначив про відсутність у його розпорядженні вказаних позивачем документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як встановлено у ч.ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Ухвалою від 17.11.2018, занесеною до протоколу судового засідання, Судом постановлено відмовити в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів як необґрунтованого та такого, що не відповідає вимогам щодо форми і змісту відповідного клопотання, встановлених у ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

17.11.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 12.12.2018.

10.12.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшли заперечення до пояснення до відповіді на відзив відповідача-1.

В підготовче засідання 12.12.2018 з'явилися представники сторін. Представник третьої особи в підготовче засідання не з'явився.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

12.12.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.12.2018.

В судове засідання 20.12.2018 з'явились представники сторін. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

20.12.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 26.12.2018.

В судове засідання 26.12.2018 з'явились представники сторін. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

26.12.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 14.01.2019.

В судове засідання 14.01.2019 з'явились представники сторін та третьої особи.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів-1,2 та третьої особи проти задоволення позову заперечили, просили відмовити його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

29.12.2000 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (продавець) та Аудиторською фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик» (покупець) укладено Договір № 741 купівлі-продажу нежилого приміщення при викупі, за умовами якого продавець продав, а покупець купив нежилі приміщення загальною площею 367,00 кв.м., що становить 13/100 частин нежилих приміщень в будинку площею 2814,00 кв. м, який знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 44, літера «А».

На виконання умов вказаного договору 29.12.2009 сторонами підписано Акт № 791 прийому-передачі нежилого приміщення комунальної власності.

18.01.2001 Київським міським бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення.

27.03.2002 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (продавець) та Аудиторською фірмою у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик» (покупець) укладено Договір № 833 купівлі-продажу нежилого приміщення комунальної власності, за умовами якого продавець продав, а покупець купив нежилі приміщення загальною площею 20,5 кв.м., в тому числі: нежиле приміщення № 27 3-го поверху площею 16,1 кв.м., частина сходових кліток І-ІІІ поверхів площею 4,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 44, літера А.

На виконання умов вказаного договору 27.03.2002 сторонами підписано Акт № 887 приймання-передачі нежилого приміщення комунальної власності.

11.04.2002 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видано Реєстраційне посвідчення.

30.12.2003 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (продавець) та Аудиторською фірмою у формі закритого акціонерного товариства «Аналітик» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого продавець продав, а покупець купив нежилі приміщення площею 194,4 кв. м, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 44 (Об'єкт приватизації).

На виконання умов вказаного договору 30.12.2003 сторонами підписано Акт передачі нежилих приміщень.

23.01.2004 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видано Реєстраційне посвідчення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він є власником нежитлових приміщень, що знаходяться на 3-му поверсі будинку 44 по вул. Хрещатик в м. Києві, а балансоутримувачем цього будинку є відповідач-1. Як вказує позивач, у будинку 44 по вул. Хрещатик 10.01.2018 сталося затоплення зі стелі 4 поверху будинку, приміщення якого не приватизовані та перебувають на балансі відпоповідача-1, внаслідок чого пошкоджено стелю та підлогу приміщень 3-го поверху будинку, які належать на праві власності позивачу. Окрім того, позивач посилається на незаконне підключення Товариством з обмеженою відповідальністю «Гріндерс», яке є орендарем мансардного поверху будинку 44, до електричних мереж позивача з використанням підключення до ГРЩ-0,4 на другому поверсі будинку, приміщення якого перебувають на балансі відповідача-1. У зв'язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 (як власника мансардного поверху будинку 44) солідарно матеріальні збитки, завдані майну позивача затопленням, у розмірі 113 000,00 грн та з відповідача-1 окремо - 14 000,00 грн., завдані внаслідок незаконного втручання в електромережі позивача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач-1 зазначає про те, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення, яке може бути підставою для стягнення збитків з відповідача-1.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач-2 зазначає про те, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами протиправної поведінки, вини відповідача-2, наявності причинно-наслідкового зв'язку між збитками та протиправною поведінкою відповідача-2 та заявленого розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщення, у зв'язку з чим у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для покладення на відповідача-2 відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно із частиною першою ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я, тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавана шкоди.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки 2) збитків 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з листа Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 062/12/90-7595 від 02.08.2013, відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 року № 26 «Про формування комунального майна міста та районів» (із змінами та доповненнями) нежилі будинки на вул. Хрещатик № 44 а, № 44 а', 44 в (чотириповерховий триповерхові будівлі площею 3983,0 кв.м) та будинок № 44 б на вулиці Хрещатик площею 1100 кв.м віднесені до комунальної власності міста Києва та згідно з розпорядженням представника Президента України «Про створення державного комунального виробничого житлово-ремонтного об'єднання» від 29.05.1992 року № 368 закріплені за КП "Київжитлоспецексплутатація" (правонаступник комунального виробничого житлово-ремонтного об'єднання). На сьогодні до комунальної власності територіальної громади м. Києва належать нежилі приміщення площею 982,7 кв.м у будинку № 44 літ. А на вул. Хрещатик. Решта нежилих приміщень у вказаному будинку та нежилі будинки № 44 літ. А', № 44 літ. Б та № 44 літ. В на вул. Хрещатик на цей час до комунальної власності територіальної громади міста Києва не належать.

Як встановлено Судом з поданих позивачем документів та не заперечується учасниками справи, Приватне акціонерне товариство "Аудиторська фірма "Аналітик" являється власником нежилих приміщень загальною площею 581,9 кв.м. у будинку № 44 на вул. Хрещатик в м. Києві, зокрема, не третьому поверсі цього будинку, а Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплутатація" - балансоутримувачем вільних приміщень, які знаходяться на четвертому поверсі вказаного будинку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, з-поміж іншого, стверджує, що 10.01.2018 відбулося залиття належних йому приміщень на третьому поверсі будинку № 44 на вул. Хрещатик в м. Києві.

Як зазначає позивач, він звертався до відповідача-1 як балансоутримувача будинку № 44 вул. Хрещатик в м. Києві з листами № 1 від 11.01.2018, № 2 від 12.01.2018, № 3 від 18.01.2018, в яких повідомляв про затоплення вказаного будинку, просив провести обстеження приміщень будинку, з'ясувати та усунути причину затоплення будинку та скласти відповідний акт.

Відповідно до листа Комунального підприємства "Київжитлоспецексплутатація" від 14.02.2018 № 062/15/1/807, яким надано відповідь на лист позивача № 3 від 18.01.2018, підприємство забезпечує утримання нежитлового фонду територіальної міста Києва, закріпленого за ним на праві господарського відання і переданого на баланс, а також надає послуги технічного обслуговування внутрішньобудинкових інженерних систем централізованого опалення та холодного водопостачання відповідно до укладених договорів. Переважна більшість приміщень будинку 44 по вул. Хрещатик не знаходяться на балансі підприємства - вони викуплені (приватизовані) іншими особами, відтак, підприємство не є балансоутримувачем будинку. Підприємство також не обслуговує внутрішньобудинкові інженерні системи централізованого опалення та холодного водопостачання будинку з листопада 2016 р. у зв'язку з припиненням договірних відносин. Таким чином, у підприємства відсутні підстави для обстеження будинку з встановлення причин затоплення та їх усунення, а також складання відповідного акту.

Відповідно до листа Комунального підприємства "Київжитлоспецексплутатація" від 20.02.2018 № 062/15/1/13-950, яким надано відповідь на лист позивача № 3 від 18.01.2018, станом на 20.02.2018 загальна площа нежилого будинку №44 літера А на вул. Хрещатик складає 3126,6 кв.м, у т.ч. на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація" перебувають лише вільні нежилі приміщення загальною площею лише 882,7кв.м (28,2%). Решта нежилих приміщень у вказаному будинку загальною площею 2243,9 кв.м приватизовано, у т.ч. Аудиторська фірма «Аналітик» є власником нежилих приміщень загальною площею 581,9 кв.м. Центральне опалення у вказаному будинку відсутнє з 2016 року. Фахівцями будівельної лабораторії підприємства було проведено обстеження технічного стану вільних нежилих приміщень будинку №44 літера А на вул. Хрещатик та складено акт від 17.01.18 №175/48 з висновками та рекомендаціями, а 18.01.18 проведено обстеження на предмет затоплення вільних нежилих приміщень. Актом обстеження встановлено, що залиття вільних нежилих приміщень відбулося з мансардного поверху вказаного будинку, які знаходяться у приватній власності.

Відповідно до Акта від 18.01.2018, складеного комісією у складі майстра дільниці, слюсаря сантехніка та сантехніка, погодженого головним інженером КП «Київжитлоспецексплуатація», в результаті обстеження виявлено протікання води із розморожених приладів системи опалення будинку, що призвело до затоплення деяких приміщень; систему ЦО будинку дирекція з питань будівництва та експлуатації нежилих будинків КП «Київжитлоспецексплуатація» не обслуговується з листопада 2016 року.

Відповідно до Акта будівельної лабораторії КП «Київжитлоспецексплуатація» від 17.01.2018 № 175/48 обстеження технічного стану несучих та захисних конструкцій частини приміщень четвертого та мансардного поверхів та горищного приміщення будинку № 44 на вул. Хрещатик, при обстеженні вільних приміщень було встановлено, що розташовані у флігельній частині внаслідок пориві трубонесучих комунікацій відбулося залиття частини приміщень.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження залиття належних позивачу приміщень останнім подано Акт про залиття офісних приміщень, що знаходяться за адресою: вул. Хрещатик, 44, м. Київ, від 10.01.2018, в якому вказано, що «10.01.2018 орієнтовно о 16:30 в будинку № 44 на вул. Хрещатик, м. Київ, із стелі на 4 поверсі відбувається інтенсивне протікання води, що призводить до залиття офісних приміщень з четвертого на перший поверхи, про що зроблено відеофіксацію».

Однак, Суд зазначає, що ідентифікувати осіб, які підписали цей документ, як орендарів майна в будинку № 44 по вул. Хрещатик, не видається за можливе.

Крім того, у згаданому акті жодним чином не деталізовано, у якому саме з належних позивачу офісних приміщень виникло затоплення, не вказано його площу чи номер, з огляду на те, що у власності останнього перебуває 581,9 кв.м. нежитлових приміщень у будинку № 44 вул. Хрещатик в м. Києві. Також у акті відсутні будь-які відомості щодо характеру та переліку пошкоджень, завданих приміщенню позивача затопленням.

Більше того, доказів запрошення представників Комунального підприємства "Київжитлоспецексплутатація" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" для участі у складанні вказаного Акта про залиття матеріали справи не містять.

Також Суд не бере до уваги в якості доказів подані позивачем скрін-шоти вихідної кореспонденції електронної пошти Приватного акціонерного товариства "Аудиторська фірма "Аналітик" на підтвердження направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Старий квартал" повідомлення про затоплення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка з електронних адрес, на яку здійснено відправлення повідомлення, належить саме відповідачу-2.

Поряд з викладеним, Суд критично оцінює фото- та відеоматеріали, подані позивачем на підтвердження затоплення його приміщень, оскільки однозначно встановити дійсне місце їх виконання не видається за можливе. Крім того, на підставі таких матеріалів Суд позбавлений можливості здійснити оцінку та визначити характер та обсяг пошкоджень, а також вартість робіт та матеріалів, необхідну для їх відновлення.

Відтак, Суд доходить висновку, що належних доказів, на підставі яких можна було б встановити обсяг та характер пошкоджень нежитлових приміщень позивача, вартість необхідних відновлювальних робіт, спричинених затопленням, в матеріалах справи немає.

Водночас Суд звертає увагу, експертна оцінка суб'єктом оціночної діяльності, який має відповідну ліцензію, пошкоджених приміщень та визначення заподіяного збитку не здійснювались, а в ході провадження у справі клопотань про призначення експертизи позивачем не заявлялось.

Також Суд зазначає, що позивачем у встановленому Господарським процесуальним кодексом порядку не доведено протиправності дій (бездіяльності) обох відповідачів, які призвели до затоплення належних позивачу приміщень.

В матеріалах справи також відсутні належні докази, які б свідчили про встановлення вини когось із відповідачів або обох одночасно у виникненні залиття у належному позивачу приміщенні.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реальних збитків в розмірі 113 000,00 грн, які заявлено до стягнення солідарно з відповідачів, позивач посилається на Кошторис на виконання робіт по вул. Хрещатик 44, 3 пов., на суму 67 796,00 грн; рахунок-фактуру № СФ-000000314 від 16.01.2018 на суму 97 372,00 грн; Кошторис на ремонт офіса, вул. Хрещатик, 44, на суму 43 387,50 грн; рахунок-фактуру № ЧС-0001 від 24.01.2018 на суму 71 897,00 грн.

Проте, з огляду на встановлену вище відсутність доказів характеру та обсягу пошкоджень приміщень позивача внаслідок залиття, з наведених документів неможливо встановити, що вони складені саме на усунення таких пошкоджень.

Окрім того, Кошторис на ремонт офіса, вул. Хрещатик, 44, на суму 43 387,50 грн, та рахунок-фактура № ЧС-0001 від 24.01.2018 на суму 71 897,00 грн. не підписані жодною особою.

Суд зазначає, що вказана позивачем стягнення сума коштів у розмірі 113 000,00 грн не відповідає сумам, зазначеним у вказаних документах, а порядку розрахунку таких сум на підставі цих документів позивачем не наведено та не надано.

Отже, Суд зазначає, що позивачем не доведено перед Судом належними та достатніми доказами відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України факту затоплення саме належних йому офісних приміщень, які знаходяться на третьому поверсі будинку, протиправного характеру дій (бездіяльності) відповідачів, прямим наслідком яких стало затоплення належного позивачу майна, завдання збитків цим затопленням, а також їх розміру.

Разом з тим, як на підставу позовних вимог позивач також посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гріндерс», яке є орендарем мансардного поверху будинку 44, здійснило незаконне підключення до електричних мереж, які перебувають на балансі позивача, з використанням підключення до ГРЩ-0,4 на другому поверсі будинку, приміщення якого перебувають на балансі відповідача-1. У зв'язку з цим внаслідок перепадів електричної напруги позивачу завдано збитків відповідачем-1 на суму 14 000,00 грн.

Проте, Суд не приймає в якості доказу Акт про причини та наслідки перепаду напруги електромережі в приміщеннях за адресою: 01001, м. Київ, ву. Хрещатик, 44, 3 поверх, від 23.03.2018, оскільки складений в одноособовому порядку позивачем, а Суд позбавлений перевірити встановлені в ньому обставини за браком відповідних належних доказів.

При цьому, фото- та відеоматеріали, подані позивачем на підтвердження перепаду напруги, Суд такими доказами не вважає, оскільки однозначно встановити дійсне місце їх виконання та період не видається за можливе.

Водночас Суд звертає увагу, експертна оцінка суб'єктом оціночної діяльності, який має відповідну ліцензію, заподіяного збитку за наслідками перепаду напруги не проводилась, а в ході провадження у справі клопотань про призначення експертизи позивачем не заявлялось.

Суд зазначає про відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження дій чи бездіяльності відповідача-1, які стали причиною вказаних позивачем перепадів електричної напруги. При цьому, поданий позивачем Акт від 16.03.2018, який за твердженнями останнього, складений представниками ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», Суд таким доказом не вважає.

На підтвердження понесення реальних збитків, які позивач зазнав внаслідок пошкодження майна та зробив для відновлення свого порушеного права, в розмірі 14 000,00 грн, останнім надано видаткові накладні від 05.03.2018 на суму 648,60 грн та 1 113,00 грн, платіжне доручення № 1748 від 05.04.2018 на суму 650,00 грн, акт виконаних робіт та прийому-передачі обладнання на суму 730,00 грн та довідку про наявність основних засобів на балансі позивача станом на 23.03.2018.

Проте, вказані вище докази не можуть бути взяті до уваги в якості належних та достатніх доказів понесення реальних збитків позивачем, оскільки жодним чином не підтверджують понесення позивачем витрат саме як наслідок перепадів напруги та з метою їх усунення.

Більше того, видаткові накладні, акт виконаних робіт та прийому-передачі обладнання, довідка про наявність основних засобів на балансі позивача не є платіжними документами в розумінні чинного законодавства та не підтверджують факт здійснення розрахунків за виконані роботи (надані послуги) чи придбані товари.

Отже, Суд зазначає, що позивачем належними та достатніми доказами відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України не доведено протиправності дій (бездіяльності) відповідача-1, факту завдання збитків такими діями (бездіяльністю), причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) та збитками.

Отже, на підставі викладеного Суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідачів, збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідачів та завданими збитками, що виключає можливість покладення на відповідачів відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28.01.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко