УХВАЛА

м. Київ

25.01.2019Справа № 910/17674/18

Суддя Якименко М.М., розглянувши

позовну заяву Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЄВГЕНА СВЕРСТЮКА, будинок 23, офіс 916) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01014, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЗВІРИНЕЦЬКА, буд. 63)

до Фізичної особи-підприємця Зубенко Світлани Станіславівни (АДРЕСА_1)

про про виплату компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права в сумі 246 680,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Зубенко Світлани Станіславівни про виплату компенсації в сумі 246680,00 грн. у зв'язку з порушенням майнових прав суб'єкта авторського права.

При цьому як встановлено судом, позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем майнових авторських прав щодо музичних творів "Way Down We Go", "Sucker For Pain", в зв'язку з чим позивач просить суд:

- стягнути з відповідача 123340,00 грн. на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах позивача за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу об'єкта правового захисту музичний твір "Way Down We Go";

- стягнути з відповідача 123340,00 грн. на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах позивача за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу об'єкта правового захисту музичний твір "Sucker For Pain".

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Так, судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазанчено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного позову є вимоги про стягнення з відповідача компенсації за використання двох окремих музичних творів, зокрема, "Way Down We Go", "Sucker For Pain", які мають різних первинних суб`єктів авторського права (творців, авторів) та виконавців.

Таким чимом для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено окремо кожен твір та обставини його використання, а також має бути встановлено перехід до позивача прав на виключне використання таких творів від усіх осіб, яким належать права на відповідний музичний твір (автори тексту, музики, виконавці тощо).

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року №3-994гс15, кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації.

Таким чином, оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то захисту підлягають права на два музичних твори, суб'єктом яких заявлений позивач (окремо по кожному творі).

Суд зазначає, що передумови об'єднання позовних вимог визначені ч.1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Об'єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

При цьому позовні вимоги хоч і пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту права, однак, використання кожного твору становить самостійне порушення, і дослідження обставин використання кожного окремого твору, а також дослідження і встановлення всіх осіб, яким належать авторські та суміжні права на твори, наявність чи відсутність у відповідача договорів на використання творів, укладених із власниками таких прав, утруднює розгляд таких вимог в одному провадженні.

При цьому, судом виходить з того, що обсяг наданих матеріалів і доказів не дозволяє суду самостійно здійснити роз'єднання позовних вимог на підставі ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Навіть у випадку коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що об'єднання таких вимог у позовній заяві та одночасний їх розгляд перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, належній, ретельній оцінці доказів, що має ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що, в свою чергу, призведе до суттєвого утруднення правильного і своєчасного вирішення господарського спору.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню заявнику без розгляду для роз'єднання позовних вимог.

Позивачу роз'яснюється, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" до Фізичної особи-підприємця Зубенко Світлани Станіславівни про виплату компенсації у зв'язку з порушенням майнових прав суб'єкта авторського права повернути без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 25.01.2019 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя М.М.Якименко