ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 місто Дніпро Справа № 904/3627/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 (повний текст оформлений 09.11.2018, суддя Петренко І.В.) у справі №904/3627/18

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху", м. Лубни Полтавської області

до Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Камянське Дніпропетровської області

про стягнення 28687,00грн. основної заборгованості; 860,61грн. трьох відсотків річних; 390,15грн. інфляційних втрат (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017)

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Камянське Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху", м. Лубни Полтавської області

про стягнення 61829,08грн. штрафних санкцій (договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроазот" 28 687,00 грн. основної заборгованості; 860,61 грн. 3% річних; 390,15 грн. інфляційних втрат.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" 61 829,08 грн. штрафних санкцій за договором поставки №674/17-6 від 06.02.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/3726/18:

- первісний позов задоволений частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Дніпроазот" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" 28687,00грн. основної заборгованості; 332,45 грн. 3% річних; 229,50 грн. інфляційних втрат; 1721,47 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено;

- в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом умов договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017 в частині своєчасної та повної оплати товару отриманого за видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018 у сумі 28 687,00 грн. Місцевим господарським судом відхилені заперечення відповідача щодо ненадання постачальником документів, передбачених пунктами 1.3, 4.2 та 9.15 договору, оскільки за приписами пункту 5.4 договору у разі недотримання вимог, передбаченими пунктами 1.1., 1.3, 4.1-4.3, а також при недотримання інших пунктів договору покупець має право відмовитись від отримання продукції повністю або частково. Оскільки покупцем (відповідачем за первісним позовом) товар отримано в повному обсязі без зауважень, частина із якого оплачена в повному обсязі, місцевий господарський суд погодився із доводами позивача про передачу супровідних документів покупцю під час передачі товару. Оскільки поставлений товар з 01.01.2016 не підлягає сертифікації, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не порушені умови договору в частині не надання відповідачу сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

Враховуючи наявність прострочення грошового зобовязання місцевий господарський суд здійснив перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, за результатами якого дійшов до висновку про часткове задоволенні позовних вимог в цій частині.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність порушень відповідачем за зустрічним позовом умов 1.3 та 4.2 в частині не передання позивачу за зустрічним позовом сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника, оскільки відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 в Реєстрі державної системи сертифікації буде припинена реєстрація з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

В частині посилань позивача за зустрічними позовом щодо порушення відповідачем за зустрічним позовом строку реєстрації податкових накладних місцевий господарський суд зазначив, що всі документи, які підтверджують реальність операцій поставки та реалізації товару за цими податковими накладними надано постачальником в Державну фіскальну службу на розгляд в строки передбачені законодавством, в результаті чого вищевказані накладні розблоковано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже вони вважаються такими, що зареєстровані у строки передбачені чинним законодавством України.

Також місцевий господарський суд погодився із доводами відповідача за зустрічним позовом, що документи, передбачені пунктом 9.15 договору, надавалися працівникам позивача за зустрічним позовом на стадії укладання договору. Дані обставини підтверджуються самим фактом підписання сторонами договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017, який би не був підписаний у разі неможливості позивача за зустрічним позовом ознайомитися з усіма необхідними документами, що підтверджують юридичний статус відповідача за зустрічним позовом та достовірність його існування та повноважень особи, яка підписує договір.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення із постачальника штрафних санкцій за договором поставки №674/17-6 від 06.02.2017.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/3627/18 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку щодо наявності прострочення з оплати товару, оскільки позивачем за первісним позовом не надані документи, передбачені пунктами 1.3, 4.2 в частині надання сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника та документів, передбачених пунктом 9.15 договору. Апелянт вважає помилковим посилання місцевого господарського суду на приписи пункту 5.4 договору, оскільки вказаним пунктом передбачено право, а не обовязок покупця відмовитись від отримання товару у звязку із ненаданням супровідних документів. Апелянт зазначає, що сертифікат (паспорт) якості заводу виробника (документ, що видається виробником товару), не є тотожним сертифікату відповідності (документ, що видається уповноваженим органом сертифікації), тому висновок місцевого господарського суду в частині відсутності доказів порушення постачальником пунктів 1.3, 4.2 в частині ненадання сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника є помилковими. Оскільки матеріали справи не містять доказів надання апелянту всіх передбачених пунктами 1.3, 4.2, 9.15 документів, апелянт вважає, що обовязок зі сплати поставленого товару є таким, що не настав. А вимоги про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат безпідставними.

Апелянт наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки відповідачем за зустрічним позовом не виконані вимоги в частині передачі сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника як передбачено пунктами 1.3, 4.2 договору. Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що відсутність вини у зупиненні реєстрації податкових накладних має доводити відповідач за зустрічним позовом, однак матеріали справи не містять доказів відсутності його вини відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що оскільки пункт 9.15 договору не визначає порядок передачі документів неможливо встановити факт передачі або не передачі цих документів, оскільки такий висновок спростовується поясненнями сторін та матеріалами справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/3627/18, розгляд апеляційної скарги призначений у судове засідання на 24.01.2019.

11.01.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач за первісним позовом вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про настання строку оплати за видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018 у сумі 28 687,00 грн. та відсутність порушень постачальником умов договору щодо надання документів покупцю.

18.01.2019 від Акціонерного товариства "Дніпроазот" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій апелянт вважає заперечення позивача за первісним позовом безпідставними, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.01.2019, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між Акціонерним товариством "Дніпроазот" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Задля руху" (постачальник) укладений договір поставки №674/17-6 від 06.02.2017 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого постачальник зобовязується поставити (передати у власність) покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені цим договором.

Найменування продукції, кількість, асортимент, характеристики та інші вимоги до продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами в специфікаціях на поставку продукції. Специфікації на поставку продукції підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невідємними частинами (додатками) даного договору (пункт 1.2 договору).

Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку продукції до договору. Ціна продукції, яка підлягає поставці за цим договором, може бути змінена за взаємною згодою сторін шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору, а також на умовах та в порядку, передбачених відповідною специфікацією на поставку продукції по договору (пункт 2.1 договору).

Загальна сума договору визначається як загальна вартість продукції, яка передбачена всіма підписаними обома сторонами специфікаціями на поставку продукції по договору (пункт 2.2 договору).

Пунктом 9.1 договору, в редакції додаткової угоди №2 від 29.12.2017 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання сторонами та діє до 31.12.2018, а в частині гарантійних зобовязань постачальника протягом усього гарантійного строку на продукцію.

Відповідно до пункту 9.2 договір укладено з використанням електронного цифрового підпису на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису від 20.01.2017 №674/17-4.

01.02.2018 між сторонами підписано специфікацію №4 від 01.02.2018 на поставку продукції на суму 28 687,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) 4781,17грн.

Постачальник зобовязаний поставити продукцію покупцю у повному обсязі до 28.02.2018 (пункт 4 специфікації №4 від 01.02.2018).

На виконання умов договору та специфікації №4 від 01.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Задля руху" здійснено поставку Акціонерному товариству "Дніпроазот" товару на суму 28 687,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018.

Товар отримано начальником СМТЗ АТЦ Акціонерного товариства "Дніпроазот" ОСОБА_1 на підставі довіреності №А3/174 від 12.02.2018.

Відповідно до пункту 2.4 договору покупець зобовязаний оплатити поставлену (передану) йому продукцію протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки цієї продукції, але не раніше моменту отримання покупцем від постачальника всіх документів, які підлягають переданню покупцю в обовязковому порядку відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадку неотримання покупцем всіх необхідних документів від постачальника за цим договором, строк оплати продукції продовжується на час прострочення надання відповідних документів.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" посилається на неналежне виконання Акціонерним товариством "Дніпроазот" зобовязань за договором в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, проти чого заперечує покупець, що є причиною виникнення спору за первісним позовом, Акціонерне товариство "Дніпроазот" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Задля руху" зобовязань за договором в частині своєчасного та повного надання документів, передбачених пунктами 1.3, 4.2, 9.15 договору та своєчасного подання податкової декларації, проти чого заперечує постачальник, що є причиною виникнення спору за зустрічним позовом.

Предметом спору за первісним позовом є стягнення заборгованості по договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017.

Предметом спору за зустрічним позовом є стягнення штрафних санкцій за своєчасне та повне надання документів, передбачених пунктами 1.3, 4.2, 9.15 договору та своєчасного подання податкової декларації згідно пункту 9.10 договору.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи положення пункту 2.4 договору, частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, строк оплати товару за видатковою накладною №399/3 від 15.02.2018 настав 19.03.2018.

26.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" направило Акціонерному товариству "Дніпроазот" претензію за вих. №44 від 22.06.2018 з вимогою погашення заборгованості за договором.

Акціонерним товариством "Дніпроазот" претензію залишено без відповіді та задоволення.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" посилається на те, що строк оплати не настав, оскільки постачальником не надані документи відповідно до пунктів 1.3, 4.2 та 9.15 договору.

Відповідно до пункту 1.3 договору постачальник разом з продукцією передає покупцеві наступний комплект документації на продукцію:

- видаткову накладну на продукцію,

- рахунок-фактуру,

- товарно-транспортну накладну за формою №1-ТН, яка наведена у додатку №7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363,

- сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва),

- копію митної декларації, за якою було здійснене оформлення продукції, ввезеної на митну територію України (для продукції, вартість одиниці якої складає більше 10000,00грн. з ПДВ).

Пунктом 4.2 договору визначено, що постачальник підтверджує якість та комплектність продукції сертифікатом (паспортом) якості заводу-виробника та/або сертифікатом походження чи сертифікатом відповідності та іншими документами, необхідними відповідно до стандартів, правил, вимог чинного законодавства України чи які додатково узгоджені сторонами. Документи, що засвідчують якість та комплектність продукції, передаються постачальником покупцеві разом з продукцією.

Згідно з пунктом 9.15 договору постачальник зобовязаний під час укладення договору, але не пізніше ніж через 10 (десять) календарних днів з моменту його укладення, надати покупцю засвідчені нотаріально чи підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника наступні документи щодо постачальника (з актуальними відомостями):

- копії установчих документів (Статут, установчий договір тощо);

- копії документів, що дозволяють займатися підприємницькою діяльністю та її окремими видами, що повязане з виконанням умов договору (ліцензії, дозволи тощо);

- копії розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- копії довідки з банку про відкриття поточного рахунку;

- копію свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- копію довідки органу державної податкової служби про взяття на облік в якості платника податків за формою №4-ОПП (якщо її отримання платником податків є обовязковим на момент взяття на податковий облік);

- копію документу, що підтверджує повноваження представника постачальника на укладення (підписання) договору, як-от: довіреність, наказ по підприємству про призначення керівника, рішення про уповноваження особи на підписання договорів, протокол вищого органу управління підприємства про обрання особи на відповідну посаду, тощо;

- копія свідоцтва про реєстрацію в якості платника податку на додану вартість або витягу з реєстру платників податку на додану вартість (якщо постачальник є платником цього податку);

- копію свідоцтва про реєстрацію платника єдиного податку (якщо постачальник є платником цього податку).

Пунктом 5.4 договору визначено, що покупець має право повністю або частково відмовитися від прийняття та/або оплати продукції у разі, якщо постачальником при поставці продукції не дотримана будь-яка з вимог, передбачених пунктами 1.1, 1.3, 4.1-4.3 даного договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" посилається на те, що не отримав сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену за Специфікацією №1 на поставку продукції від 19.04.2017 до договору, Специфікацією №2 на поставку продукції від 25.05.2017 до договору, Специфікації №3 на поставку продукції від 06.06.2017 до договору, Специфікацією №4 на поставку продукції від 01.02.2018 до договору та документів передбачених пунктом 9.15 договору, у звязку з чим, строк оплати не настав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" не погоджується із твердженнями апелянта та зазначає, що при кожній поставці продукції по договору, разом з продукцією позивач передавав відповідачу комплект документів передбачений пунктом 1.3 договору, в тому числі і гарантійні листи позивача на кожну поставку продукції, лист-повідомлення позивача за вих. №22/2202 від 22.02.2017 та копію листа Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України за вих. №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 про відміну сертифікатів відповідності і свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні транспортних засобів, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Місцевий господарський суд констатував прийняття Акціонерним товариством "Дніпроазот" товару без зауважень та заперечень.

Крім того, ненадання сертифікату або паспорту якості заводу-виробника на продукцію не може бути відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 666 Цивільного кодексу України визначено, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Отже, пункт 5.4 договору, який кореспондується з положеннями статті 666 Цивільного кодексу України надає Акціонерному товариству "Дніпроазот" право відмовитися від договору або повернути товар позивачу.

Місцевий господарський суд зазначив, що товар за специфікацією №4 від 01.02.2018 поставлено 15.02.2018 і станом на 06.11.2018 не є повернутим позивачу, однак не є і оплаченим відповідачем.

12.06.2018 Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" з претензією від 05.06.2018 за вих. №016/37/х про надання сертифікату (паспорту) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену у відповідності до специфікацій на поставку продукції до договору №1 від 19.04.2017, №2 від 25.05.2017, №3 від 06.06.2017, №4 від 01.02.2018 (пункти 1.3, 2.4 договору).

При цьому, матеріали справи містять лист за вих. №22/2202 від 22.02.2017 (а.с.171 том 1), яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" повідомило, що згідно з наказом №451 від 06.05.2015, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 по справі №546/26991 автозапчастини та шини не підлягають сертифікації з 01.01.2016.

Крім того, матеріали справи містять лист за вих. №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо змін в законодавстві стосовно сертифікації продукції в державній системі сертифікації в якому повідомлено, що в Реєстрі державної системи сертифікації буде припинена реєстрація з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Оскільки відповідно до пункту 1.3 договору сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника надається відповідачу за умови, що продукція підлягає обовязковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва), враховуючи, що згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 з 01.01.2016 в Реєстрі державної системи сертифікації припинена реєстрація сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність порушень постачальником пунктів 1.3 та 4.2 в частині не передання покупцю сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 28 687,00 грн. основної заборгованості.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за первісним позовом нараховані та заявлені до стягнення три відсотки річних за період прострочення з 18.03.2018 по 07.08.2018 у розмірі 860,61грн. та інфляційні втрати за період прострочення з квітня 2018 року по червень 2018 року у розмірі 390,15грн.

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, здійснив перевірку розрахунку та контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат, за результатами дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення трьох відсотків річних за період з 20.03.2018 по 07.08.2018 у розмірі 332,45грн. та інфляційних втрат за період з квітня 2018 року по червень 2018 року у розмірі 229,50 грн.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" у зустрічному позові просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" штрафні санкції за порушення зобов'язань за договором поставки №674/17-6 від 06.02.2017 у розмірі 61 829,08 грн., з яких:

- штраф за ненадання сертифікату (паспорту) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену відповідно до Специфікацій на поставку продукції №1 від 19.04.2017, №2 від 25.05.2017, №3 від 06.06.2017, №4 від 01.02.2018, згідно з пунктом 6.12 договору, у сумі 14 773,25 грн.;

- пеню за порушення строку надання сертифікату (паспорту) якості заводу-виробника на продукцію, поставлену відповідно до Специфікацій на поставку продукції №1 від 19.04.2017, №2 від 25.05.2017, №3 від 06.06.2017, №4 від 01.02.2018, згідно з пунктом 6.16 договору, у сумі 18 991,36 грн.;

- штраф за порушення передбаченого пунктом 9.10 договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних: №169 від 22.05.2017, №246 від 30.06.2017, №247 від 30.06.2017, №3141 від 15.02.2018, згідно з пунктом 6.12 договору, у сумі 14 773,25 грн.;

- пеню за порушення передбаченого пунктом 9.10 договору строку надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних: №169 від 22.05.2017, №246 від 30.06.2017, №247 від 30.06.2017, №3141 від 15.02.2018, згідно з пунктом 6.17 договору, у сумі 1 019,98 грн.

- штраф за ненадання документів, оформлених у відповідності до п. 9.15 договору, згідно пункту 6.12 договору, у розмірі 3 801,50 грн.;

- пеню за порушення строку надання документів, оформлених у відповідності до п. 9.15 договору, згідно пункту 6.16 договору, у розмірі 8 469,74 грн.

Обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" передати Акціонерному товариству "Дніпроазот" разом з продукцією сертифікати (паспорти) якості заводу-виробника, у разі якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації передбачено пунктами 1.3, 4.2 договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" зазначає, що при кожній поставці по договору, разом з продукцією, останній передавав Акціонерному товариству "Дніпроазот" комплект документів передбачений пунктом 1.3 договору, в тому числі і Гарантійні листи відповідача на кожну поставку, лист-повідомлення за вих. №22/2202 від 22.02.2017 та копію листа Міністерства Економічного розвитку і торгівлі України вих. №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 про відміну з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні транспортних засобів, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Так, в матеріалах справи міститься лист за вих. №22/2202 від 22.02.2017 (а.с.171, том 1), відповідно до якого згідно з наказом №451 від 06.05.2015, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 по №546/26991 автозапчастини та шини не підлягають сертифікації з 01.01.2016.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3433-06/27226-07 від 17.08.2015 в Реєстрі державної системи сертифікації буде припинена реєстрація з 01.01.2016 сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них.

Враховуючи, що до пункту 1.3 договору сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника надається відповідачу за умови, що продукція підлягає обовязковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва); з 01.01.2016 в Реєстрі державної системи сертифікації припинена реєстрація сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них (товар, переданий за видатковими накладеними), апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність порушень постачальника (відповідача за зустрічним позовом) пунктів 1.3 та 4.2 в частині не передання сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, що сертифікат (паспорт) якості заводу виробника (документ, що видається виробником товару), не є тотожним сертифікату відповідності (документ, що видається уповноваженим органом сертифікації), тому висновок місцевого господарського суду в частині відсутності доказів порушення постачальником пунктів 1.3, 4.2 в частині ненадання сертифікатів (паспортів) якості заводу-виробника є помилковими, оскільки за умовами пункту 1.3 договору сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника надається за умови, що продукція підлягає обовязковій сертифікації згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 №28 (для продукції імпортного виробництва). Оскільки з 01.01.2016 в Реєстрі державної системи сертифікації припинена реєстрація сертифікатів відповідності та свідоцтв про визнання відповідності на нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузлів, агрегатів та частин до них (товар, переданий за видатковими накладеними), у постачальника відсутній обовязок передати сертифікат (паспорт) якості заводу-виробника.

Пунктом 9.10 договору визначено, що постачальник зобов'язаний протягом трьох календарних днів від дня виникнення у нього податкових зобов'язань з податку на додану вартість за операціями, які здійснені за цим договором, скласти та надати покупцю податкову накладну, оформлену з дотриманням умов щодо її реєстрації у цей же строк в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідач за зустрічним позовом порушив строки надання податкових накладних №169 від 22.05.2017, №246 від 30.06.2017, №247 від 30.06.2017, №3161 від 15.02.2018.

Податкова накладна - це звітний податковий документ, що підтверджує виникнення податкового обов'язку платника податків у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) і одночасно підтверджуюча право на податковий кредит у покупця - платника податків у зв'язку з придбанням таких товарів (робіт, послуг).

Згідно з вимогами статті 109.1 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправні діяння (дія, чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними заходами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобовязань будь-яким із видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобовязальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Порушення, за яке Акціонерне товариство "Дніпроазот" нараховує штрафні санкції, визначено в главі 11 Податкового кодексу України і відповідно до статті 109 цього кодексу може вважатися податковим правопорушенням, але застосувати відповідальність за вказане правопорушення можуть відповідні контролюючи органи. Разом з тим, Акціонерне товариство "Дніпроазот" не є таким органом.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, що відсутність реєстрації (реєстрація з порушенням встановлених строків) податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є порушенням з боку постачальника правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, адже обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає саме на підставі податкового законодавства. Водночас зазначення сторонами у договорі про обов'язок відповідача надати замовнику податкову накладну не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12.03.2018 у справі №918/216/17, від 13.04.2018 у справі №902/380/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" надало пояснення, що податкові накладні №169/3 від 22.05.2017 та №3161 від 15.02.2018 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки передбачені пунктом 201.10 Податкового кодексу України. Податкові накладні №246/3 від 30.06.2017 та №247/3 від 30.06.2017 відправлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Задля руху" на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних в строки встановлені чинним законодавством, але через недосконалість програми моніторингу податкових накладних, ці податкові накладні відмічено, як такі, що очікують квитанції. Товариство з обмеженою відповідальністю "Задля руху" зазначає, що всі документи, які підтверджують реальність операцій поставки та реалізації товару за цими податковими накладними надано постачальником в Державну фіскальну службу на розгляд в строки передбачені законодавством, в результаті чого вищевказані накладні розблоковано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже вони вважаються такими, що зареєстровані у строки передбачені чинним законодавством України.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що договір укладено 06.02.2017. Отже, відповідач за зустрічним позовом зобов'язаний надати документи, передбачені пунктом 9.15 договору, в строк по 16.02.2017 включно. Однак, станом на 28.08.2018 вищевказані документи відповідачем позивачу не надано, у зв'язку з чим нараховані штраф та пеня.

Відповідач за зустрічним позовом вказує, що документи, передбачені пунктом 9.15 договору, надавалися працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху" на стадії укладання договору. Дані обставини підтверджуються самим фактом підписання сторонами договору поставки №674/17-6 від 06.02.2017, який би не був підписаний у разі неможливості позивача за зустрічним позовом ознайомитися з усіма необхідними документами, що підтверджують юридичний статус відповідача за зустрічним позовом та достовірність його існування та повноважень особи, яка підписує договір.

Апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом, що пункт 9.15 договору не визначає порядок передачі документів, перелік яких містить. Між тим, апеляційний господарський суд враховує, що спірний договір укладено з використанням електронного цифрового підпису на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису від 20.01.2017 №674/17-4.

Як зазначено у пункті 6.2 договору поставки особливою умовою укладення цього договору є усвідомлена переконаність сторін у сумлінному виконанні сторонами прийнятих на себе зобовязань за цим договором, сформована на високій оцінці ділової репутації обох сторін, особистих і професійних якостях осіб та осіб, які діють від імені та в інтересах сторін.

В пункті 6.3 договору сторони визначили відповідальних осіб за виконання договору як зі сторони продавця так і зі сторони покупця (із зазначенням прізвища, посади та конкретних повноважень).

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Задля руху", що правовстановлюючі документи були передані Акціонерному товариству "Дніпроазот" на стадії укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/3627/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/3627/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Дніпроазот".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.01.2019.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко