ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1545/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюк І.Г.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 р.

по справі № 916/1545/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Котовський винзавод м. Одеса

до відповідача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про визнання недійсним пункту договору

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

час та місце ухвалення рішення: 14.09.2017 р. , м. Одеса, пр. т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області.

повний текст складено та підписано: 19.09.2017 р.

за участю:

прокурора: Родянський О.Ю.

представників сторін:

від ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області: ОСОБА_3

від Товариства з обмеженою відповідальністю Котовський винзавод м. Одеса: ОСОБА_4

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 р. по справі № 916/1545/17 та призначено її до розгляду.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. № 2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу ХІ «Перехідних положень» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147- VIII справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В червні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Котовський винзавод м. Одеса звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання недійсним п. 2 договору від 02.11.2016 р. про внесення змін до договору оренди від 02.10.2001 р. (обліковий номер договору № НОМЕР_1) цілісного майнового комплексу Державного підприємства „Котовський виноробний завод, яким передбачено: « 5.8. Протягом двох місяців з моменту підписання цих змін, Орендар зобовязується сплатити до Державного бюджету України орендну плату, донараховану із 20.09.2011 р. по 02.10.2016 р. у розмірі 2 794 687,94 грн., з урахуванням орендної ставки 25%».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Котовський винзавод м. Одеса задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням, заступник прокурора Одеської області оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права та на неповне дослідження судом обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції встанови наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2001 р. між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса (орендар) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Котовський виноробний завод».

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства «Котовський виноробний завод», склад і вартість якого визначено в додатках № 1, 2, 3 акту оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного за станом на 01.08.2001 р. і вартість якого становить 1357 тис. грн.., у т.ч. основні засоби за залишковою вартістю 1014 тис. грн. та відновлення майна, що реалізовано без узгодження РВ ФДМ України 11 тис. грн.

За умовами п. п. 3.1, 3.4 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000 р. № 75, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (серпень 2001 р.) 6 833,33 грн.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї сторони в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з п.11.1 цей договір діє з моменту підписання і складається терміном на пять років.

Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобовязань орендаря щодо орендної плати до виконання зобовязань (п. 11.2 договору).

Відповідно до п. 11.3 договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншої сторони.

28.09.2001 р. ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Котовський виноробний завод» м. Одеса, відповідно до якого вартість основних засобів складає 1811 тис. грн.

Передача в оренду державного майна цілісного майнового комплексу «Котовський виноробний завод», яке розташоване за адресою: м. Котовськ, Одеської області, вул. 50-ти річчя Жовтня, 220, відбулась за актом прийому-передачі від 02.10.2001 р.

Також, як додаток до договору оренди від 02.10.2001 р., сторонами був підписаний «Розрахунок орендної плати цілісного майнового комплексу «Котовський виноробний завод».

В подальшому між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса укладались договори про внесення змін від 02.11.2006 р., від 27.01.2012 р., від 02.11.2016 р., якими зокрема продовжувався строк дії договору оренди від 02.10.2001 р., змінювався розмір орендної плати за рік та за базовий місяць, перелік майна, що передається в оренду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.11.2011 р. у справі № 3/17-3747-2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса до ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.01.2012 р., задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса про зобовязання ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса договір про внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу «Котовський виноробний завод» від 02.10.2001 р. щодо продовження терміну дії договору оренди до 02.10.16 р. включно.

27.01.2012 р. між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса укладено договір про внесення змін до договору оренди від 02.10.2001 р. (обліковий номер НОМЕР_1).

Пунктом 1 наведеного договору продовжено термін дії договору оренди до 02.10.2016 р.

Пунктом 2 цього договору сторони погодили протягом 3-х місяців з моменту підписання цих змін привести договір оренди від 02.10.2001 р. у відповідність до вимог Методики оцінки вартості обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 р. № 629 (зі змінами) та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (зі змінами).

Після отримання правовстановлюючих документів та технічної документації на обєкти нерухомості, які входять до складу орендованого майна цілісного майнового комплексу, внести зміни у договір від 02.10.2001 р., виклавши його в новій редакції.

На відносини, не врегульовані цими змінами, розповсюджуються умови договору оренди від 02.10.2001 р. (п. п. 3, 6).

02.11.2016 р. між ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса укладено договір про внесення змін до договору оренди від 02.10.2001 р. (обліковий номер договору № НОМЕР_1) відповідно до якого договір оренди було доповнено п. п. 3.8., 5.9. щодо проведення нової незалежної оцінки обєкта оренди та здійснення на її підставі перерахунку орендної плати із обовязковим внесенням відповідних змін.

Також, у п. 2 договору від 02.11.2016 р., закріплено нову редакцію п. 5.8. розділу 5 договору оренди: « 5.8. Протягом двох місяців з моменту підписання цих змін, орендар зобовязується сплатити до Державного бюджету орендну плату, донараховану із 20.09.2011 р. по 02.10.2016 р. у розмірі 2 794 687,94 грн., з урахуванням орендної ставки 25 %. Несплата донарахованої орендної плати є підставою для подачі позову до Господарського суду Одеської області щодо розірвання договору оренди від 02.10.2001 р.

Розрахунок донарахування орендної плати за договором оренди з урахуванням ставки 25 % (за період з 20.09.2011 р. по 02.10.2016 р.) містить розмір орендної плати з урахуванням орендної ставки 10%, розмір орендної плати з урахуванням орендної ставки 25 % та різницю, що підлягає до сплати до Державного бюджету.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» м. Одеса, не погодившись з розрахунком донарахованої орендної плати, визначеної у п. 2 договору про внесення змін до договору оренди від 02.10.2001 р., звернулось до господарського суду з позовними вимогами про його скасування.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом положень ч. ч. 1 - 3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Частиною 1 статті 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Приписами ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України визначено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ (зі змінами та доповненнями) методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Статтею 21 наведеного Закону встановлено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін та на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан обєкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

За приписами ч. 3 ст. 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Як вбачається з п. 3.4 договору оренди від 02.10.2001 р. розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї сторони в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Отже, умовами договору оренди сторони передбачили можливість перегляду розміру орендної плати на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 р. № 961 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, якою затверджена Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, зокрема, щодо збільшення орендних ставок за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств.

Відповідно до п. п. 4, 5 Методики (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961) орендна плата за цією методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Розмір річної орендної плати за цілісні майнові комплекси державних підприємств визначається за формулою:

Опл = (Воз+Вам)*Сор.ц/100

де: Опл - розмір річної орендної плати, грн.;

Воз - вартість основних засобів за незалежною оцінкою на час оцінки об'єкта оренди, гривень;

Внм - вартість нематеріальних активів за незалежною оцінкою на час оцінки об'єкта оренди, гривень;

Сор.ц - орендна ставка за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств, визначена згідно з додатком 1 до методики.

Саме ринкова вартість обєкта державної або комунальної власності, встановлена шляхом проведення незалежної оцінки субєктом оцінювальної діяльності, є базовою величиною, для обчислення, відповідно до методики, розміру орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення ОСОБА_1 відділенням Фонду державного майна України по Одеській області дій, встановлених Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що свідчить про необґрунтованість визначення розміру донарахування орендної плати за договором від 02.10.2001 р.

В свою чергу зміна умов договору в частині збільшення орендної плати за періоди, що передують даті підписання угоди про внесення відповідних змін, фактично призводить до порушення ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч.1 - 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З приписами ч. ч. 1 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що викладений в договорі від 02.11.2016р. в новій редакції п.5.8. розділу 5 договору оренди від 02.10.2001 р. не відповідає чинному на момент його укладення законодавству України.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 р. у справі № 916/1545/17 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Одеській області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.01.2019 р.

Головуючий суддя: Л. В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_5