ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/16803/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Зубець Л.П.

секретар Добрицька В.С.

за участю

позивача - Тіньковський О.Г.

відповідача-1 - не з`явилися

відповідача-2 - не з`явилися

ВДВС - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 р.

за заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання рішення

у справі № 910/16803/15 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська інвестиційна фінансова група"

про стягнення заборгованості у розмірі 10876009,69 грн

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.08.2015 р. у справі № 910/16803/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція" про стягнення заборгованості у розмірі 10876009,69 грн задоволено повністю.

На виконання вказаного рішення Господарським судом м. Києва 26.02.2016 р. видано відповідні накази.

До Господарського суду м. Києва 15.03.2018 р. від головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. надійшла заява про зміну способу та порядку виконання вказаного рішення суду у справі № 910/16803/15, у якій заявник просив змінити спосіб виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 52275414 шляхом звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція" у сумі 10949089,69 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 р. у справі № 910/16803/15 відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання рішення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що судовий наказ не був виконаний протягом року, з боржника не стягнуто визначену судом суму боргу, та боржником в свою чергу протягом цього часу приймались всі заходи для ускладнення виконання судового наказу, що є підставою для зміни способу та порядку виконання рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/16803/15 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16803/15 та призначено до розгляду на 17.12.2018 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/603/18 від 17.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16803/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/16803/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. справу № 910/16803/15 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.01.2019 р.

У судове засідання 21.01.2019 р. представники відповідачів та ВДВС не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 р. у справі № 910/16803/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 р., позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Литвинівська машино-технологічна станція» основну заборгованість в сумі 5787610,50 грн, пеню в сумі 437621,90 грн, 20% штрафу в сумі 1160000,00 грн, 3 % річних в сумі 254564,37 грн та втрати від інфляції в сумі 3236212,91 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська інвестиційна фінансова група» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Литвинівська машино-технологічна станція» основну заборгованість в сумі 12389,50 грн.

26.02.2016 р. на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

15.03.2018 р. до Господарського суду міста Києва від Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. надійшла заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі № 910/16803/15, в якій заявник просить суд змінити спосіб виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 52275414 шляхом звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг», в тому числі на єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Маяки, вул. Бригадний двір, 19 та складається з: будівлі карантинника, А-1, площею 1683,9 кв.м, будівлі телятника № 4, А-1 площею 1468,8 кв.м., будівлі корівника з молочним блоком, А-1 площею 686 кв.м., земельної ділянки площею 1,5874 га, земельної ділянки площею 0,2718 га для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Литвинівська машино-технологічна станція» в сумі 10949089,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2016 р. ВП №52275414 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 р. у справі № 910/16803/15.

В наказі Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 р. у справі № 910/16803/15 вказано про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг» грошових коштів з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення.

В постанові ВП № 52275414 від 19.09.2016 р. вказано боржнику на необхідність виконання рішення суду у строк до 26.09.2016 р.

Однак у встановлений державний виконавцем строк рішення суду у справі № 910/16803/15 не було виконано боржником.

19.09.2016 р. в рамках виконавчого провадження № 52275414 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: АТ «Прокредит Банк», МФО 320984, р/р 5214, 5214; АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, р/р 8800, 8801, 8801, 8800, 6898; ПАТ «Банк Інвестицій та заощаджень», м. Київ, МФО 380281, р/р 02; АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805, р/р 5, ; ПАТ «Айбокс Банк», МФО 322302, р/р 3601; АБ «Укргазбанк», МФО 320478, р/р 5; Волинське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Луцьк, МФО 303440, р/р 1687, 2570, 2017, 1028; ВАТ «Ощадний банк України» м. Рівне, МФО 333368, р/р 95 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг» у межах суми 10949089,69 грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.09.2016 р. ВП № 52275414 за клопотанням боржника відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 р. у справі № 910/16803/15 до 29.09.2016 р. включно.

30.09.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Литвинівська машино-технологічна станція» було подано до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлення про те, що станом на 30.09.2016 на розрахункові рахунки стягувача не надходило жодних грошових коштів від боржника, направлених на погашення заборгованості за рішенням суду у справі № 910/16803/15.

30.09.2016 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем винесено постанову ВП № 52275414, якою накладено арешт на належне боржнику майно, а саме: єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Маяки, вул. Бригадний двір, 19 та складається з будівлі карантинника, А-1, площею 1683,9 кв.м, будівлі телятника № 4, А-1 площею 1468,8 кв.м, будівлі корівника з молочним блоком, А-1 площею 686 кв.м, адреса: Волинська область, Луцький район, с. Маяки, вул. Бригадний двір, 18; земельну ділянку площею 1,5874 га, кадастровий номер :01:001:6312; земельну ділянку площею 0,2718 га, кадастровий номер :01:001:6311.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.10.2016 р. ВП № 52275414 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: код фінансової установи: 303440, назва фінансової установи: ПАТ КБ «Приватбанк», м. Луцьк, номер рахунків: 7162, 5173 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.10.2016 р. ВП № 52275414 накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 12043998,65 грн.

Обґрунтовуючи заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду, державний виконавець посилається на те, що в результаті періодичного виставлення державним виконавцем платіжних вимог до банківських установ коштів, що надходили на рахунок з обліку депозитних сум відділу було недостатньо для виконання рішення суду. В результаті отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 30.09.2016 р. № 69474478 державним виконавцем встановлено, що боржником ТОВ «Волиньагрохолдинг» передано в іпотеку 29.09.2016 р. нерухоме майно під реєстраційними номерами 28, 28 та 28 іпотекодержателю ОСОБА_9 після відкриття виконавчого провадження та винесення судом рішення про стягнення з боржника заборгованості, а відповідно до договорів застави від 25.09.2013 р., від 14.10.2013 р. та 21.10.2013 р. боржником передано в заставу стягувачу рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення з метою виконання зазначеного рішення суду.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

В матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання рішення суду у справі № 910/16803/15, а коштів, що надходили в ході примусового виконання рішення на рахунок з обліку депозитних сум відділу, було недостатньо для виконання рішення.

Водночас, у поданій суду заяві про зміну способу і порядку виконання рішення у даній справі державним виконавцем ставиться питання про звернення стягнення на майно боржника, яке передано в іпотеку.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Отже, положення Закону України «Про виконавче провадження» допускають можливість в ході виконавчого провадження звернути стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, однак, за умови дотримання при цьому приписів ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі вимог щодо наявності письмової згоди на це заставодержателя.

Як вбачається з наявної у справі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 69474478 від 30.09.2016 р., зареєстровано обтяження на вказане у заяві майно відповідача на підставі іпотечних договорів № 2258 від 29.09.2016 р. (щодо майнового комплексу та земельної ділянки) та № 2263 від 30.09.2016 р. (щодо земельної ділянки). Обтяжувачем (іпотекодержателем) значиться ОСОБА_9

Однак в матеріалах справи відсутні докази наявності згоди іпотекодержателя на звернення стягнення на вищевказане майно в рахунок погашення заборгованості боржника в рамках виконавчого провадження № 52275414.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2017 р. у справі № 161/15018/16-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 23.01.2018 р., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2016 р, зареєстрованим в реєстрі під № 2258, а саме: нерухоме майно - єдиний майновий комплекс ТОВ «Волиньагрохолдинг» та земельну ділянку площею 0,2718 га, а також звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.09.2016 р., зареєстрованим в реєстрі під № 2263, на нерухоме майно - земельну ділянку площею 1,5874 га шляхом визнання права власності на них за ОСОБА_9

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заява головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання рішення у справі № 910/16803/15 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 р. у справі № 910/16803/15.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про зміну способу та порядку виконання рішення до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 р. у справі № 910/16803/15 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Литвинівська машино-технологічна станція".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 31.01.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Л.П. Зубець