ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розстрочення виконання судового наказу

31.01.2019м. Дніпро№ 904/3806/18

Суддя Первушин Ю.Ю., за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю., розглянувши заяву акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про розстрочення виконання рішення господарського суду від 28.12.2018 у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЗОРЯ", м. Рубіжне

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Кам'янське

про стягнення заборгованості у сумі 3 779 138,59 грн. за Договором №770664 від 27.06.2017 на поставку продукції

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Кам'янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЗОРЯ", м. Рубіжне

про виконання зобов'язань за договором та стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору

Представники:

від позивача ОСОБА_1, представник на підставі довіреності №218-4796 від 31.08.2018

від відповідача ОСОБА_2, представник на підставі довіреності №59/016-юр від 18.01.2019;

вільний слухач ОСОБА_3 паспорт серія АО №328166 виданий 22.03.2016.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Зоря", м. Рубіжне звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ", м.Кам'янське про стягнення заборгованості у сумі 3 779 138,59 грн. за Договором №770664 від 27.06.2017 на поставку продукції.

Акціонерне товариство "Дніпроазот" звернулося до господарського суду із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Зоря", м. Рубіжне про виконання зобов'язань за договором та стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору.

Рішенням Господарського суду від 28.12.2018 у справі №904/3806/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЗОРЯ" до Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 3 779 138, 59 грн. задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЗОРЯ" 3751303,67 грн. - основного боргу, 14377,79 грн. 3% річних та 56485,22 грн. судового збору. В іншій частині вимог за первісним позовом, зокрема щодо стягнення 3% річних в розмірі - 13457,13 грн. - відмовлено. В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (51909, Дніпропетровська область, місто Камянське, вулиця С.Х. Горобця, будинок 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ЗОРЯ" (93001, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Заводська, будинок 1-Г/36, ) про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору - відмовлено повністю.

24.01.2019 до відділу діловодства суду надійшла заява акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018.

Ухвалою Господарського суду від 25.01.2019 розгляд заяви акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про розстрочення виконання рішення суду призначено на 31.01.2019.

Розглянувши подану заяву Акціонерного товариства "Дніпроазот" про розстрочення виконання рішення суду від 28.12.2018, та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Разом з тим, згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, статтею 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Господарський суд на підставі статті 331 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п. 7.1., п. 7.1.2. та п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що внаслідок об'єктивних причин, які не залежали від АТ «ДНІПРОАЗОТ» та призвели до неможливості ведення виробничого процесу внаслідок збитковості та економічної недоцільності, а саме через підвищення ціни природного газу для промисловості, як імпортованого, так й вітчизняного видобутку, доля якого у собівартості продукції, яку виробляє АТ «ДНІПРОАЗОТ», складає від 40 до 90%, наказом № 655 від 15.06.2018 «Про простій в АТ «ДНІПРОАЗОТ» було призупинено роботу в структурних підрозділах АТ «ДНІПРОАЗОТ». Під час простою підприємство було позбавлене можливості в повному обсязі здійснювати господарську діяльність та виробляти власну продукцію - аміак та карбамід, продаж яких є найголовнішим джерелом фінансових ресурсів для здійснення розрахунків з контрагентами підприємства, а тому примусове і одночасне стягнення всієї суми боргу призведе до вкрай негативних і непередбачуваних наслідків.

Господарський суд вважає, що заходи примусового стягнення з відповідача заборгованості зможуть не тільки не надати очікуваного результату, а й можуть мати своїм наслідком накопичення нових боргів при неможливості їх погашення.

Суд враховує, що заявник не ухиляється від виконання рішення суду, маючи намір добровільно виконати рішення суду та самостійно здійснювати погашення суми боргу.

Суд враховує також, що 23.01.2019 АТ «ДНІПРОАЗОТ» звернулося листом вих. №146/01-6 від 23.01.2019 ТОВ «НВП "ЗОРЯ" з пропозицією щодо узгодження вищезазначеного рафіку погашення заборгованості.

ТОВ «НВП "ЗОРЯ" у листі вих. №265-459 від 23.01.2019 зазначило прийняття пропозиції АТ «ДНІПРОАЗОТ» щодо розстрочення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі № 904/3806/18.

Надання розстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N36575/02); І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст.6 Конвенції (справа "Крапивницький та інші проти України", заява N60858/00).

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та, беручи до уваги докази, надані відповідачем, зазначає про те, що по-перше, заявник просить не відстрочити виконання рішення, а здійснити його розстрочення, що свідчить про намір здійснення швидкого виконання рішення, однак поступово та частинами, по-друге, строк розстрочення виконання рішення не є надто тривалим та надмірним з огляду на конкретні обставини даної справи та розмір заборгованості, яку відповідач не спроможний сплатити на користь позивача єдиним платежем.

Розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

У даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі в разі надання розстрочки буде дотриманий.

Суд, надавдавши оцінку дотримання принципу пропорційності, тобто встановлення справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, вважає, що наведені боржником обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача.

З метою дотримання справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав стягувача (його права на отримання грошових коштів, стягнутих за судовим рішенням), суд допускає можливість розстрочки виконання судового рішення на суму боргу.

Як зазначалося раніше, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Оцінивши як доводи боржника, так і доводи стягувача, враховуючи фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку, що надання розстрочки виконання рішення на три місяці не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зібрані у справі докази вказують на те, що боржник має намір виконувати рішення суду в добровільному порядку, відтак суд приймаючи до уваги можливий строк розстрочки встановлений ст. 331 ГПК України, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи дійшов висновку про задоволення заяви та розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі №904/3806/18 таким чином: 1 платіж в сумі 322 166,68 грн. в строк до 15.03.2019; 2 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.04.2019; 3 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.05.2019; 4 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.06.2019; 5 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.07.2019; 6 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.08.2019; 7 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.09.2019; 8 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.10.2019.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 233, 234, ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Дніпроазот" від 24.01.2019 про розстрочку виконання судового рішення у справі №904/3806/18 від 28.12.2018- задовольнити повністю.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі № 904/3806/18 про стягнення з АТ «ДНІПРОАЗОТ» на користь ТОВ «НВП «ЗОРЯ» до повного його виконання таким чином:

1 платіж в сумі 322 166,68 грн. в строк до 15.03.2019;

2 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.04.2019;

3 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.05.2019;

4 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.06.2019;

5 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.07.2019;

6 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.08.2019;

7 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.09.2019;

8 платіж в сумі 500 000,00 грн. в строк до 15.10.2019.

Дана ухвала набирає законної сили 31 січня 2019 та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття до Центрального апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_4