ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 січня 2019 р. Справа № 903/754/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Стардуко

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства Державно експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю фірма НПП Каскад

про визнання недійсним іпотечного договору №8608Z6 від 13.05.2008р.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача 1 - ПАТ Державно експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк: ОСОБА_2

від відповідача 2 -ТОВ ФірмаНПП Каскад: н/з

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Стардуко звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства Державно експортно-імпортний банк України в особі філії АТ Укрексімбанк та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма НПП Каскад про визнання недійсним іпотечного договору №8608Z6 від 13.05.2008р. Просять стягнути судові витрати з відповідачів.

Ухвалою суду від 21.11.2017р. суддею Шумом М.С. провадження у справі 903/754/17 зупинено до набрання рішенням у справі №903/693/17 за позовом ТОВ Стардуко до Фірми НПП Каскад ТОВ, Луцької міської ради, за участі третьої особи - ПАТ Державно-експортно-імпортний банк України про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на частку в розмірі 40/100 на кафе з побутово-оздоровчим комплексом (літер Б-3) загальною площею 1068,8 м2, яке розташоване за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Рівненська, 157 -законної сили.

Ухвалою суду від 29.10.2018р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 20.11.2018р. підготовче засідання відкладено на 04.12.2018р. Ухвалою суду від 04.12.2018р. підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті на 15.01.2019р.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 15.01.2019р. щодо задоволення судом позовних вимог заперечив повністю виходячи з наданих у відзиві на позовну заяву пояснень .

Представник позивача та представник відповідача 2 в судове засідання 15.01.2019р. уповноваженого представника не направили, відповідач 2 відзиву на позов не подав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що сторони були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку сторін не було визнано обовязковою, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

21.08.2007р. між публічним акціонерним товариством "Державний експортно імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Луцьку (надалі Банк) та ТОВ ФірмаНПП Каскад(надалі позичальник) було укладено Генеральну угоду №8607N2 з загальним лімітом заборгованості 1 100 000,0 доларів США (один мільйон сто тисяч доларів США 00 центів) з кінцевим терміном погашення до 20.08.2012р.

В забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою №8607142 від 21.08.2007 р. між Банком (далі - Іпотекодержатель) та Фірмою «НПП Каскад» ТзОВ (далі - Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір №860826, посвідчений 13.05.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 за реєстровим номером 1626 (далі - Іпотечний договір).

Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору зі змінами іпотекою за цим Договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що випливають із Генеральної угоди №8607N2 від 21.08.2007 р. з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є додатками до Генеральної угоди, а також невід'ємними її частинами та складають єдиний документ (Генеральна угода та Додатки - далі Кредитний договір) укладеної між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем Позичальником -1 за кредитним договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ксібоне" (Позичальник-2 за кредитним договором), відповідно до якого Іпотекодержатель при виконанні Іпотекодавцем (Позичальником -1) та Позичальником-2 умов та положень, визначених в Кредитному договорі, надає кредит з загальним лімітом заборгованості 11800000,00 грн. (Одинадцять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 коп) терміном користування до 20 серпня 2015 року.

Пунктом 1.3. Іпотечного договору визначено, що предметом іпотеки, що є забезпеченням викладеним у Кредитному договорі зобов'язань є нерухомість Іпотекодавця, що стане власністю у майбутньому, а саме: добудова кафе в складі АЗК, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Рівненська, 157 та підтверджується наступними документами: Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (добудова до кафе в складі АЗК (друга та третя черга), затвердженого рішенням міськвиконкому від 28.04.2005 р. №136 та зареєстровано міською інспекцією ДАБК від 06.05.2005 р. №3.; актом робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення (добудови кафе в складі АЗК (IV черга) від 29.02.2008р. , технічним паспортом на обєкт нерухомого майна (добудова кафе в складі АЗК) станом на 11.09.2007р. виданим Волинським обласним бюро технічної інвентаризації.

З матеріалів справи встановлено, що фірмою «НПП Каскад» ТзОВ оформлено право власності на Предмет іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем укладено договір про внесення змін №86082,6-2 до Іпотечного договору, посвідчений 30.09.2009 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 за реєстровим номером 2437, а саме п.1.3 Іпотечного договору викладено в наступній редакції « 1.3. Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених в Кредитному договорі зобов'язань є нерухоме майно Іпотекодавця, що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Рівненська, 157, а саме: кафе з побутово-оздоровчим комплексом /літер Б-3/ загальною площею 1068,8 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності серія САС №429646, виданий 14.08.2009 р. виконкомом Луцької міської ради на підставі його ж рішення від 13.08.2009 р. №601-1; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2009 р. №23722465, виданим Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Предмет іпотеки зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 28160760.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

З вищевикладеного вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.

Суд зауважує, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника в разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень (ч. 4 ст. 369 ЦК).

Тобто, вказівка в ч. 3 ст. 215 ЦК на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права.

У даному випадку у Позивача відсутнє майнове право на предмет іпотеки за оскаржуваним Іпотечним договором. Позивач не є співласником майна, що є предметом іпотеки. Відповідні обставини встановлені у справі №903/693/17 за позовом ТзОВ «Стардуко» до фірми «НПП Каскад», ТзОВ, Луцької міської ради, за участю третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на частку в розмірі 40/100 на кафе з побутово-оздоровчим комплексом (літер-Б-3) загальною площею 1068,8 кв.м. яке розташоване за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Рівненська, 157.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 12.09.2018р. у справі №903/693/17 Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.05.2018 та рішення Господарського суду Волинської області від 31.01.2018 залишено без змін.

Таким чином, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у своїй постанові від 12.09.2018р. у справі №903/693/17, підтвердив ту обставину, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ТзОВ " Стардуко" о фірми «НПП Каскад», ТзОВ, Луцької міської ради, за участю третьої особи ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на частку в розмірі 40/100 на кафе з побутово-оздоровчим комплексом (літер-Б-3) загальною площею 1068,8 кв.м. яке розташоване за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Рівненська, 157.

Відповідно до ч.4 стаття 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а також такі, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим прийшов висновку, що право чи інтерес позивача не порушені, тому відмовляє в позові з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог.

Суд залишає заяву відповідача -1 про застосування строків давності без розгляду, оскільки дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних з інших підстав.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у зв'язку із відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,49,82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

25.01.2019

Суддя М. С. Шум