ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2859/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К», м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго», смт. Іванків

про стягнення 9 619 052,37 грн.

Суддя Христенко О.О.

Представники:

від позивача: Зима Л.М., адвокат, представник за довіреністю;

Чорний А.М., директор;

від відповідача: Павлік І.П., адвокат, ордер серії КВ № 300 від 23.01.2019;

вільні слухачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (надалі-відповідач) про стягнення 9 619 052,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду № 05/01 від 21.01.2016.

Поруч з цим, 21.12.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» надійшла заява № 17/12 від 17.12.2018 про вжиття заходів забезпечення позову, в порядку ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, шляхом:

накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго», в межах розміру позовних вимог перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К», який станом на 01.12.2018 становить 9 619 052,37 грн.;

заборони на вчинення будь-яких дій відносно корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго», в межах, що відповідають розміру позовних вимог до замовника перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» - 9 619 052,37 грн.

В обґрунтування своєї заяви, позивач просить арештувати грошові кошти в межах позовних вимог до вирішення справи по суті заявлених вимог, щоб унеможливити приховання відповідачем своїх статків, шляхом маніпулювання у фінансово-бухгалтерських звітах, виведення грошей у офшорні юрисдикції, запозичення грошей спорідненим структурам тощо.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» надійшла заява № 17/12 від 17.12.2018 про вжиття заходів забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.01.2019 відповідно до ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

02.01.2019 через канцелярію суду від ТОВ «Крон Ч та К» надійшла заява-клопотання про залучення додаткових доказів до заяви про забезпечення позову.

17.01.2019 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнім зазначено, що станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову, позивачем не було направлено на адресу відповідача вказану заяву із відповідними доказами, що в свою чергу є порушенням норм ст.ст. 2, 80 Господарського процесуального кодексу України. Поруч з цим, відповідач вказує на те, що посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В судовому засіданні, під час розгляду заяви про забезпечення позову, представники позивача підтримали вимоги, викладені у заяві, просили суд задовольнити її, а також надали заперечення на відзив відповідача на заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши в судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» про вжиття заходів забезпечення позову, судом встановлено.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Так, надаючи заяву про забезпечення позову та заперечення на відзив відповідача, позивачем зазначено про доведеність, що майно (грошові кошти), наявне у відповідача, може зникнути, зменшитись в кількості або може погіршитись його якість на момент виконання рішення суду в результаті об'єктивних чи суб'єктивних причин.

Поруч з цим, надаючи доводи про те, що невжиття заходів до забезпечення позову, зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду, позивач сам звертає увагу суду (том 1 арк. 132) на те, що посилання відповідача на нестабільний фінансовий стан підприємства не є правдивим, оскільки за приблизними розрахунками позивача, ТОВ «Біогазенерго» отримує дохід за 1 місяць 16 243 200,00 грн.

Крім того, надаючи заяву-клопотання щодо залучення додаткових доказів № 2/12/2018 від 28.12.2018, позивач вказує (том 3 арк. 6) на те, що ТОВ «Біогазенерго» є високоприбутковим підприємством і, що із загальнодоступних джерел відомо, що відповідач не є збитковим підприємством, та не має проблем з отриманням сировини та збутом тепла і електроенергії.

Окрім того, звертаючись із заявою, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго», в межах, що відповідають розміру позовних вимог.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, визначений чіткий перелік заходів, якими може бути забезпечений позов.

За визначенням згаданої статті, не передбачено вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно корпоративних прав учасників товариства, що також не стосується предмету спору у справі № 911/2859/18, оскільки позивач звернувся із позовом, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору підряду № 05/01 від 21.01.2016 та стягнення грошових коштів в розмірі 9 619 052,37 грн., що включає заборгованість, 3 % річних, інфляційні втрати та штрафні санкції.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» про те, що виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено або його виконання може бути унеможливленим, не підтверджується належними та допустимими доказами, позивачем не доведено факту, що майно (грошові кошти) може зникнути, зменшитись за кількістю, погіршитись за якістю на момент його виконання, або можуть бути вчинені інші дії, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» по сплаті судового збору за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд -

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано - 31.01.2019

Суддя О.О. Христенко