СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. Справа № 922/31/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Пушай В.І.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

представника позивача - адвоката ОСОБА_1. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №5293 від 17.12.2018, довіреність № 169 від 16.01.2018)

представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2267 від 24.07.2018, договір про надання правової допомоги(витяг) № б/н від 24.07.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3 (вх. № 872 Х/3 від 01.11.2018) на рішення Господарського суду Харківської області від 12.03.2018 по справі № 922/31/18 (суддя Погорелова О.В.; повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018)

за позовом Фізичної особи-підприємця Удянської Олени Михайлівни, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3

про стягнення 75157,04 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року Фізична особа-підприємець Удянська Олена Михайлівна, м. Харків звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3 стягнення 75157,04 грн., у тому числі 71217,64 грн. суми основного боргу, 2991,14 грн. суми інфляційного збільшення заборгованості та 948,26 грн. суми 3% річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару згідно видаткових накладних. Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.03.2018 по справі № 922/31/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця Удянської Олени Михайлівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) - 71217,64 грн. основного боргу, 2991,14 грн. інфляційних, 948,26 грн. 3% річних та 1600,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі обґрунтоване тим, що у період з 10 лютого 2017 року по 20 липня 2017 року Фізична особа-підприємець Зіберов Артем Миколайович поставив відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Сапожник Людмилі Іванівні товар за на загальну суму 71217,64 грн., що підтверджується наявними у справі видатковими накладними. 07.11.2017 між позивачем - ФОП Удянською Оленою Михайлівною та первісним кредитором - Фізичною особою-підприємцем Зіберовим Артемом Миколайовичем укладено Договір про відступлення права вимоги № 07/11-8 зі сплати заборгованості у розмірі 71217,64 грн. за поставлений товар відповідно до видаткових накладних. Новий кредитор набув право вимагати від боржника сплати суми боргу в розмірі 71217,64 грн. з моменту укладення цього Договору, тобто з 07 листопада 2017 року. Позивач письмово повідомив відповідача про зміну кредитора, а також 08.12.2017 направив вимогу про сплату заборгованості у розмірі 71217,64 грн., яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення. Сума заявленого до стягнення боргу відповідачем не спростована та станом на момент розгляду справи по суті відповідачем не сплачена, а отже має місце і прострочення виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 71217,64 грн.

Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що прийняте у даній справі рішення підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову у позові в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про помилковість та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а саме про: - достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення справи по суті; - наявність укладеного між первісним кредитором та відповідачем договору поставки; - отримання відповідачем товару, про який йде мова в позові; - прострочення відповідачем виконання зобов'язання з оплати нібито поставленого товару; - підтвердження факту поставки товару видатковими накладними; - виникнення у позивача права зі стягнення коштів за договором про відступлення прав вимоги № 07/11-08 від 07 листопада 2017 року. Крім того, відповідач стверджує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що видаткові накладні заповнені з порушеннями вимог діючого законодавства; відповідач надавав відповідь позивачу на його вимогу; у діяльності ФОП Зіберова А.М. та ФОП Удянської О.М. не передбачений такий код виду економічної діяльності, який надає їм право на продаж матеріалів, що зазначені у доданих до позовної заяви накладних. Судові витрати скаржник просить покласти на позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018 для апеляційного розгляду справи № 922/31/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді - Барбашової С.В., судді Медуниці О.Є., судді Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3 на рішення Господарського суду Харківської області від 12.03.2018 по справі № 922/31/18. Позивачу надано строк - до 19.11.2018 для надання суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 призначено справу № 922/31/18 до апеляційного розгляду на 21.12.2018 о 10:00 год.

07.12.2018 позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 2087), в якому просив визнати причини пропуску строку для його подання поважними, апеляційну скаргу залишити без задоволення, як необґрунтовану, а оскаржуване рішення-без змін. Позивач стверджує, що додані до позову видаткові накладні оформлені належним чином, з них можливо ідентифікувати сторони поставки, тому ці докази підтверджують наявність господарських операцій та реальність правовідносин поставки.

21.12.2018 представник відповідача звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою (вх. № 2674), в якій в підтвердження своєї правової позиції по справі просив долучити до справи копії судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанції у справах № №922/31/18, 907/192/13-г, 902/212/16 та 906/1144/15.

У судовому засіданні 21.12.2018 колегія суддів апеляційної інстанції заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача та перевіривши матеріали, дійшла висновку про об'єктивну неможливість вирішення справи по суті у першому судовому засіданні, і тому з метою забезпечення рівності прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у даній справі, оголосила на стадії її розгляду по суті перерву в судовому засіданні до 10:30 год. 03.01.2019.

У зв`язку з відпусткою судді Пелипенко Н.М., яка входить до складу колегії суддів, що розглядає дану справу, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 02.01.2019, для її розгляду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пушай В.І.

Відповідно до пункту 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 03.01.2019 колегія суддів у зміненому складі, дослідивши матеріали справи, з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні, оскільки існує необхідність оглянути та дослідити оригінали документів, що надані ФОП Удянською О.М. в обґрунтування позовних вимог, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 29.01.2019 о 10:30 год., а позивача - ФОП Удянську О.М. надати у наступне судове засідання, яке відбудеться 29.01.2019, для огляду оригінали документів, що надані в обґрунтування позовних вимог у даній справі (оригінали видаткових накладних, договору про відступлення права вимоги, повідомлення про заміну кредитора, вимоги про сплату заборгованості).

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог частин першої, другої та п'ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, заслухавши у судовому засіданні 29.01.2019 уповноважених представників сторін, які підтримали свої правові позиції у справі, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського встановила наступне.

Як зазначає позивач, у період з 10 лютого 2017 року по 20 липня 2017 року Фізична особа-підприємець Зіберов Артем Миколайович на підставі видаткових накладних № 814 від 10 лютого 2017 року на суму 719,75 грн., № 815 від 10 лютого 2017 року на суму 5296,92 грн., № 1459 від 10 березня 2017 року на суму 3359,52 грн., № 1461 від 10 березня 2017 року на суму 2351,76 грн., № 1460 від 10 березня 2017 року на суму 8871,44 грн., № 1695 від 16 березня 2017 року на суму 4651,52 грн., № 2449 від 06 квітня 2017 року на суму 16585,72 грн., № 2695 від 13 квітня 2017 року на суму 3311,84 грн., № 2697 від 13 квітня 2017 року на суму 797,88 грн., № 3198 від 05 травня 2017 року на суму 2251,98 грн., № 3197 від 05 травня 2017 року на суму 6387,12 грн., № 3911 від 25 травня 2017 року на суму 3893,40 грн., № 4660 від 16 червня 2017 року на суму 222,78 грн., № 3256 від 05 липня 2017 року на суму 9170,81 грн., № 4723 від 13 липня 2017 року на суму 2239,00 грн., № 5825 від 20 липня 2017 року на суму 1106,20 грн., поставив відповідачу - Фізичній особі-підприємцю Сапожник Людмилі Іванівні товар на загальну суму 71217,64 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частинами першою та другою статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

07.11.2017 між позивачем, ФОП Удянською Оленою Михайлівною (позивач, новий кредитор) та ФОП Зіберовим Артемом Миколайовичем (первісний кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги № 07/11-8, відповідно до умов якого первісний кредитор безвідплатно відступає, а новий кредитор набуває належне первісному кредитору право вимоги до Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни (далі - боржник), зі сплати заборгованості за поставлений товар, відповідно до видаткових накладних, наведених у пункті 1.2. цього Договору, загальний розмір якої становить суму у розмірі 71217,64 грн.

В силу пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Якщо інше не встановлено договором або законом, відступлення права вимоги є двостороннім правочином, в якому сторонами є первісний кредитор і новий кредитор. У цьому випадку боржник - не є стороною у цьому правочині, а лише наділений правом не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (частина друга статті 517 Цивільного кодексу України) та правом висувати проти вимоги кредитора заперечення (стаття 518 Цивільного кодексу України).

Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов'язків, не погіршує становище боржника і не зачіпає його інтересів, та здійснюється без згоди боржника, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Згідно пункту 1 Договору про відступлення права вимоги № 07/11-8 від 07.11.2017 первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника в момент укладення цього Договору.

Перелік документів, за якими новий кредитор набуває право вимоги за цим Договором міститься у Реєстрі документів, що є невід'ємною частиною цього Договору та додатком до нього.

Згідно зазначеного Реєстру первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінали документів, а саме видаткові накладні № 814 від 10 лютого 2017 року на суму 719,75 грн., № 815 від 10 лютого 2017 року на суму 5296,92 грн., № 1459 від 10 березня 2017 року на суму 3359,52 грн., № 1461 від 10 березня 2017 року на суму 2351,76 грн., № 1460 від 10 березня 2017 року на суму 8871,44 грн., № 1695 від 16 березня 2017 року на суму 4651,52 грн., № 2449 від 06 квітня 2017 року на суму 16585,72 грн., № 2695 від 13 квітня 2017 року на суму 3311,84 грн., № 2697 від 13 квітня 2017 року на суму 797,88 грн., № 3198 від 05 травня 2017 року на суму 2251,98 грн., № 3197 від 05 травня 2017 року на суму 6387,12 грн., № 3911 від 25 травня 2017 року на суму 3893,40 грн., № 4660 від 16 червня 2017 року на суму 222,78 грн., № 3256 від 05 липня 2017 року на суму 9170,81 грн., № 4723 від 13 липня 2017 року на суму 2239,00 грн., № 5825 від 20 липня 2017 року на суму 1106,20 грн.

За умовами Договору про відступлення права вимоги № 07/11-8 від 07.11.2017 новий кредитор - ФОП Удянська О.М. набула право вимагати від боржника сплати суми боргу в розмірі 71217,64 грн. з моменту укладення цього Договору, тобто з 07 листопада 2017 року.

В силу умов пункту 3.2. Договору про відступлення права вимоги № 07/11-8 від 07.11.2017 новий кредитор не пізніше 40-ка календарних днів з дня укладення цього Договору зобов'язаний письмового повідомити боржника про відступлення права вимоги первісного кредитора.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач письмово повідомив відповідача про зміну кредитора, що підтверджується Повідомленням про зміну кредитора № 05/12-8 від 05.12.2017 та доказами його відправлення (том 1 аркуші справи 18-20).

Представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.01.2019 підтвердив факт отримання ФОП Сапожник Л.І. вказаної вимоги, водночас зазначивши, що у відповідь на це повідомлення ФОП Сапожник Л.І. на адресу ФОП Удянської Л.Ф. направляла заперечення відносно факту отримання нею товару за видатковими накладними, перелік яких наведений у Реєстрі документів.

Проте жодних доказів на підтвердження обставин надсилання заперечень стосовно поставки та отримання товару за спірними видатковими накладними відповідач суду апеляційної інстанції не представив і у справі такі докази відсутні.

08.12.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості у розмірі 71217,64 грн.

Дана вимоги залишена відповідачем без відповіді та реагування, що відповідачем не спростовано.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 71217,64 грн., інфляційних втрат у розмірі 2991,14 грн. та 3% річних у розмірі 948,26 грн., нарахованих згідно статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення сплати вартості товару.

Судом першої інстанції в межах розгляду даної справи встановлено, що станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу, а тому визначився, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 71217,64 грн.

Проте з даними висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, зважаючи на наступне.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач в апеляційній скарзі категорично заперечує отримання товару за видатковими накладними, які надані позивачем до позовної заяви в підтвердження вимог по стягненню заборгованості, зазначаючи при цьому зокрема про те, що він не підписував жодної з видаткових накладних, за якими позивач вимагає стягнути борг, та не уповноважував будь-яких осіб на отримання товару.

За правовою оцінкою суду апеляційної інстанції, надані позивачем до позовної заяви видаткові накладні, на які посилається позивач, як на доказ наявності боргу, не є належними та допустимими доказами одержання товару, оскільки оформлені без дотримання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/70 (із змінами і доповненнями), визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено порядок оформлення документів, які можуть підтверджувати господарські операції.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши в процесі апеляційного розгляду справи оригінали спірних видаткових накладних, колегією суддів встановлено, що всі ці документи в графі «Отримав» містять підписи різних осіб, а з їх змісту неможливо встановити, хто саме отримав поставлений товар (уповноважена особа), посада і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано доказів наявності в особи, яка підписувала зазначені накладні, довіреності від відповідача на отримання зазначених у накладних товарно-матеріальних цінностей, як підстави виникнення обов'язку оплати вартості товару.

Порушення правил оформлення спірних видаткових накладних в даному випадку вплинуло на те, що позивачем не доведено обставини, на підтвердження яких він надав ці документи, адже зазначені накладні самі по собі не можуть бути використані як докази, що містять відомості про господарську операцію.

Будь-які інші належні, допустимі та достатні докази у підтвердження проведення господарської операції по поставці товару, заборгованість за який позивач просить стягнути кошти, у матеріалах справи відсутні.

Отже, додані до позову видаткові накладні не є беззаперечними доказами поставки товару, а у розрізі матеріалів справи не можуть слугувати достатніми доказами прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту поставки відповідачу товару згідно видаткових накладних, копії яких додані ним до позовної заяви, а тому у відповідача не виникло обов'язку по оплаті його вартості, вимога про стягнення якої є предметом даного судового розгляду.

Відповідно до частини першої статі 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 12.03.2018 по справі № 922/31/18 - скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та з огляду на задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, підлягає віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни, АДРЕСА_3 задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 12.03.2018 по справі № 922/31/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Удянської Олени Михайлівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця Сапожник Людмили Іванівни (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) 2400,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.02.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя В.І. Пушай