ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" січня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2372/18
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

За позовом: Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО»

про стягнення, -

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № ААА0000518 від 15.01.2019р.;

Від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО», в якому просить господарський суд про стягнення 14450,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про відшкодування витрат на проведення земельних торгів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. позовну заяву Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2372/18 за правилами загального позовного провадження.

Відповідач не забезпечив явку своїх повноважних представників до судових засідань, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи учасники повідомлені належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції, за юридичною адресою (є загальнодоступною та міститься у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштову кореспонденцію відповідач отримав, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, приймаючи до увагу належне повідомлення учасників справи, даний спір вирішено судом по суті заявлених вимог за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини:

14.03.2017р. між Державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (надалі Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» (надалі Переможець) укладено Договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів № 259 (надалі Договір), згідно з яким, Переможець на підставі протоколу проведення земельних торгів за лотом №822 зобовязався відшкодувати виконавцю витрати на проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 61,5605 га, кадастровий номер :01:002:0247, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради (за межами населеного пункту)

Пунктом 2.4. Договору встановлено, що розмір винагороди становить 50% від стартової річної орендної плати за користування земельною ділянкою але не більш як 850 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та складає 14450,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» як переможець, зобовязується внести на розрахунковий рахунок ДП «Одеський інститут землеустрою», як Виконавця земельних торгів, грошові кошти, у розмірі визначеному п. 2.4. Договору протягом трьох банківських днів з дня підписання цих Договору.

14 березня 2017 р. між сторонами було підписано акт, відповідно до якого, Переможець не має жодних претензій по якості та обсягу наданих послуг проведення земельних торгів за лотом № 822.

Як зазначає позивач, внаслідок того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» не виконало своїх зобовязань за Договором в частині відшкодування Виконавцю витрат на підготовку та проведення земельних торгів (винагорода виконавця торгів), 27.04.2017 року відповідачу було направлено претензію, однак, відповіді на претензію Державне підприємство «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не отримало.

Приймаючи до уваги дані обставини, позивач вважає, що був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «ОСОБА_1 та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зазначає, що спосіб захисту порушеного права, який обраний позивачем цілком відповідає положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд зазначає, що взявши на себе зобовязання відшкодувати Виконавцю витрати на проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» повинно виконати їх у строк визначений Договором, проте, в порушення умов Договору та норм чинного законодавства відповідач взятих на себе зобовязань по своєчасній оплаті не виконав.

Суд звертає увагу, що Державне підприємство «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», в повному обсязі виконало умови договору, що підтверджується належним та допустимим доказом, а саме, актом, який підтверджує факт проведення земельних торгів, розмір компенсації, та відсутність будь-яких претензій по якості та обсягу наданих Виконавцем послуг.

У звязку з порушенням відповідачем взятих на себе зобовязань по Договорам про відшкодування витрат на проведення земельних торгів розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» складає 14450,00грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО» (вул.Чорноморського козацтва,буд.115, Одеса, Одеська область, 65003 ) на користь Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (вул.Космонавтів,34, Одеса, Одеська область, 65078 ) заборгованість у розмірі 14450,00грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова