ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.02.2019 Справа № 905/1718/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ від 14.01.2019

про виправлення помилки в наказі

у справі за заявою Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Єгубченко Сергія Сергійовича, с. Золоті Пруди заборгованості за кредитним договором б/н від 11.10.2017 в розмірі 67749,54 грн., в тому числі 50000,00 грн. заборгованості за кредитом, 5072,23 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 8000,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 4677,31 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився;

від боржника: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

13.09.2018 до господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ б/н від 27.08.2018 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Єгубченко Сергія Сергійовича, с. Золоті Пруди заборгованості за кредитним договором б/н від 11.10.2017 в розмірі 67749,54, в тому числі 50000,00 грн. заборгованості за кредитом, 5072,23 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 8000,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 4677,31 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Ухвалою суду від 18.09.2018 по справі №905/1718/18 відмовлено у видачі наказу в частині стягнення з боржника заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в розмірі 5072,23 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 8000,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 4677,31 грн. та видано судовий наказ від 18.09.2018 по справі №905/1718/18 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Єгубченка Сергія Сергійовича, с. Золоті Пруди (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) суму 50000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень заборгованості за кредитом згідно кредитного договору б/н від 11.10.2017.

22.01.2019 від Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ надійшла заява від 14.01.2019 про виправлення описки в наказі по справі №905/1718/18.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що у наказі була допущена описка, а саме відсутня дата народження боржника, що є перешкодою для пред'явлення наказу для виконання у Державну виконавчу службу.

На підтвердження зазначених обставин в додатках до заяви заявником вказано оригінал постанови про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, однак в наявності зазначеного документу суду не надано, що підтверджується актом канцелярії суду від 22.01.2019 №22.

Ухвалою суду від 23.01.2019 було прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ про виправлення описки, розгляд заяви призначено на 04.02.2019.

Представники стягувача та боржник в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Оскільки відповідно до частини 3 статті 328 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представників стягувача та боржника.

Розглянувши заяву стягувача, господарським судом встановлено наступне:

Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначному законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За ч.1ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження", як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Вимоги до виконавчого документа містяться у ст.4 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Крім того, відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи.

Таким чином, Закон розділяє поняття "фізичної особи" та "особи, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". До останніх осіб відносяться і фізичні особи-підприємці. За таких обставин, до фізичних осіб-підприємців вимога щодо зазначення дати народження не має застосовуватись.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Як передбачено статтею 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Поняття юридичної особи викладене у статті 80 зазначеного Кодексу, зокрема, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

В свою чергу, відповідно до статті 50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Статтею 51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Як зазначено в роз'ясненні Міністерства юстиції України «Статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства» від 14.01.2011, правоздатність індивідуального підприємця практично прирівнюється до правоздатності юридичних осіб - комерційних організацій. В господарському законодавстві «юридична особа» та «фізична особа - підприємець» охоплюються спільним поняттям «суб'єкт господарювання». Фізична особа - підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. А тому, слід чітко розмежовувати ці різні сфери відносин. На підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність. Натомість, слід брати до уваги норми цивільного законодавства, якщо предмет регулювання виходить за межі підприємницької діяльності, зачіпаючи приватні інтереси суб'єкта, та в повній мірі врегульовується нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 58 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, зазначеному законом.

Таким чином, законодавством визначено відмінність між поняттям "фізична особа" та "фізична особа-підприємець".

Наведене відповідає припису ст.128 ГК України, згідно з якою одним з учасників господарських відносин визнається громадянин України за умови його державної реєстрації як підприємця без створення юридичної особи.

Тобто, фізична особа з моменту реєстрації як фізична особа-підприємець в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", набуває особливого статусу - статусу суб'єкта господарювання та може здійснювати господарську діяльність.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України до боржника, який є фізичною особою - підприємцем мають бути застосовані положення про юридичну особу, а отже зазначати дату його народження є недоречним.

Згідно з судовим наказом господарського суду Донецької області від 18.09.2018, боржником є фізична особа-підприємець Єгубченко Сергій Сергійович, с. Золоті Пруди, а не фізична особа Єгубченко Сергій Сергійович, с. Золоті Пруди.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Тому, у судовому наказі господарського суду Донецької області №905/1718/18 від 18.09.2018 по відношенню до Фізичної особи-підприємця Єгубченко Сергія Сергійовича, с.Золоті Пруди, як до особи, статус якої прирівнено до юридичної особи, зазначені прізвище, власне ім'я та по-батькові боржника, його адреса, ідентифікаційний код, що передбачено та відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий документ у справі №905/1718/18 містить всі необхідні реквізити, передбачені вимогами статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а також необхідні відомості, які ідентифікують боржника, як суб'єкта господарювання.

Крім того, в матеріалах справи № 905/1718/18 відсутні будь-які дані, які вказують дату народження боржника - ФОП Єгубченко Сергія Сергійовича, с. Золоті Пруди.

За ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви АТ КБ "Приватбанк" про виправлення описки, тому суд відмовляє в її задоволенні.

Згідно з ч. 4 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Крім того, слід зазначити, що у разі повернення державним виконавцем виконавчого документа з підстав не зазначення в ньому дати народження боржника - фізичної особи-підприємця, в діях державного виконавця будуть вбачатися ознаки порушення вимог закону, що можуть бути підставою оскарження таких дій в порядку, передбаченому ст. 339 ГПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ про виправлення описки відмовити.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви відповідно до ст.328 Господарського процесуального кодексу України суду може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала підписана 04.02.2019.

Суддя Г.Є. Курило