ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1141/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу:

за позовом Фермерського господарства "Схід", с. Миколаївка, Смілянський р-н, Черкаська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросенс Трейд"

про стягнення 33267 грн 99 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Схід" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросенс Трейд", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросенс Трейд" (код 40938942) на користь Фермерського господарства "Схід" (код 32503635) суму основного боргу у розмірі 100000,00 грн, 33270,14 грн пені, 4805,74 грн - 3% річних, суму інфляційного збільшення у розмірі 12450,00 грн.

Також позивач у позовній заяві просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати останнього на сплату судового збору та на оплату професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за укладеним між сторонами договором поставки №ДП_18122017 від 18.12.2017 щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем на виконання цього договору товару.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

04 грудня 2018 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, 20 грудня 2018 року позивач подав до суду заяву про уточнення розміру заборгованості, в яких просив суд стягнути з відповідача 16012,25 грн пені, 12450,00 грн втрат від інфляції, 4805,74 грн 3% річних. Підстави зменшення позовних вимог обґрунтовані частковою сплатою відповідачем заборгованості, що підтверджується випискою з рахунку позивача.

Господарський суд Черкаської області у підготовчому засіданні, яке відбулося 20.12.2018, прийняв вказане зменшення позивачем розміру позовних вимог і ухвалою від 20.12.2018 закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 10 год. 30 хв. 22.12.2019 у приміщенні суду.

Позов розглядається судом з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог.

21 січня 2019 року відповідач подав відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог щодо сплати пені в розмірі 33270 грн 14 коп., заперечення вмотивовано тим, що позивач нарахував пеню після пропуску шестимісячного строку. Також у відзиві відповідач вказав на те, що позивачем не правильно враховані суми заборгованості, інфляційні та деінфляційні показники за період зробленого нарахування, тому розрахунок зроблено не вірно, а сума нарахування інфляційних витрат являється завищеною. Інфляційні збитки, за твердженням відповідача, повинні становити 11075 грн 33 коп., 3% річних в розмірі 4805 грн 47 коп.

Також у відзиві на позов відповідав повідомив про те, що 21.11.2018 ним сплачено позивачу кошти в розмірі 117257 грн 89 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень № 387, № 388, № 389.

Представник позивача в судовому засіданні 22.01.2019 позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, предмет чи підставу спору не змінив.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.01.2019 підтримав твердження та заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Повідомив суд про часткову сплату заборгованості.

22.01.2019 в судовому засіданні було оголошено перерву, після перерви представники сторін в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 23.01.2018 проголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступні обставини справи.

18 грудня 2017 року між Фермерським господарством «Схід» (Постачальник за договором, позивач у справі) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОСЕНС ТРЕЙД» (Покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки № ДП_18122017 (а.с. 16-17, надалі - Договір),

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця с/г продукцію (соя, пшениця, кукурудза, насіння соняшника), а Покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити його вартість в порядку та на умовах передбачених Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору асортимент, кількість товару, ціна вказуються у накладних, що засвідчують передачу - приймання Товару від Продавця Покупцю та є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору право власності на товар , переходить від продавця до покупця, в момент підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставка Товару здійснюється партіями, які визначаються в додатках, рахунках та видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.2. Договору, ціна за кожну партію, кількість наданого Покупцю Товару визначається у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.3. Договору Покупець здійснює оплату окремих партій Товару на підставі рахунків-фактур або видаткових накладних протягом 3 банківських днів з моменту отримання Товару в розмірі 80%, решта 20% оплачується протягом 1 банківського дня після підтвердження реєстрації Продавцем податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних згідно чинного законодавства.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2018 року. (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п.7.1. Договору у разі порушення зобов'язання за Договором сторони несуть відповідальність передбачену Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов'язань за Договором є - невиконання або неналежне виконання умов передбачених Договором.

Відповідно до п.7.2. Договору, у разі невчасної оплати за Товар Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не сплаченого Товару за кожен день прострочення.

18 грудня 2017 року між позивачем та відповідачем підписано Додаток №1 до Договору (а.с. 18), відповідно до якого позивач зобов'язався поставити, а Відповідач прийняти та оплатити кукурудзу в якості 50,000 тон, загальною вартістю 220 000,20 грн.

Позивач, на підставі укладено Договору та Додатку №1 до нього, поставив, а відповідач прийняв Товар в кількості 50,000 тон, загальною вартістю 220 000,20 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаною видатковою накладною №6 від 18.12.2017 (а.с. 19).

18.12.2017 позивачем складено податкову накладну №2 (а.с.20), яку зареєстровано в ЄДРПН 26.12.2016, що підтверджується відповідною квитанцією №1 (а.с. 21).

Відповідач згідно рахунку на оплату №2 від 18 грудня 2017 року (а.с. 26), прийнятий Товар оплатив частково на загальну суму 120 000,20 грн. з ПДВ, що підтверджується довідкою з АТ «Ощадбанк» за №225 від 25.10.2018 (а.с. 22).

Відповідач не виконав свої зобов'язання з оплати Товару поставленого Позивачем згідно Договору, у зв'язку з чим у ТОВ «Агросенс Трейд» виникла заборгованість перед ФГ «Схід» в розмірі 100 000 грн 00 коп.

З метою врегулювання спору, позивач 30.03.2018 по електронній пошті на адресу оffiсе@аgrоsеnsgroup.com звертався до Відповідача з претензією про погашення заборгованості з оплати поставленого Товару (а.с. 24).

Однак, Відповідач взяті на себе грошові зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за придбаний товар не виконав.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №ДП_18122017 від 18.12.2017 стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

Крім боргу у сумі 100 000 грн 00 коп. позивач за прострочення оплати вартості поставленого ним товару нарахував відповідачу до сплати 33270 грн 14 коп. передбаченої п. 7.1 Договору пені за період прострочення з 28.12.2017 по 25.06.2018 від суми боргу 220 000 грн 20 коп. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у вказаний період прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховані відповідачу 3 % річних у сумі 4 805 грн. 74 коп. за період з 28.12.2017 по 29.10.2018 та 12 450 грн 00 коп. інфляційних за період січень - вересень 2018 року.

Після відкриття провадження по даній справі, 21 листопада 2018 року відповідачем сплачено позивачу кошти в розмірі 117 257 грн 89 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень № 387, № 388, № 389.

У зв'язку з сплатою боргу позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 16012,25 грн пені, 12450,00 грн втрат від інфляції, 4805,74 грн 3% річних. Господарський суд Черкаської області у підготовчому засіданні, яке відбулося 20.12.2018, прийняв вказане зменшення позивачем розміру позовних.

Отже, на день прийняття господарським судом цього рішення відповідач борг у сумі 100 000 грн 00 коп. сплатив, а також останнім сплачено 17 257 грн. 89 коп., які позивачем зараховано в рахунок заборгованості з оплати пені.

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським зобов'язанням визнає зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається та відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що позивач поставив відповідачу відповідно до умов Договору №ДП_18122017 від 18.12.2017 та Додатку №1 до нього - сільськогосподарську продукцію (соя, пшениця, кукурудза, насіння соняшника), а останній отримав, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 18.12.2017 (а.с. 19), яка підписана представниками обох сторін та скріплена їх печатками, на загальну суму 220 000 грн 20 коп.

18.12.2017 позивачем складено податкову накладну №2 (а.с.20), яку зареєстровано в ЄДРПН 26.12.2016, що підтверджується відповідною квитанцією №1 (а.с. 21).

Відповідач згідно з рахунком на оплату №2 від 18 грудня 2017 року (а.с. 26), прийнятий Товар оплатив частково на загальну суму 120 000 грн 20 коп. з ПДВ, що підтверджується довідкою з АТ «Ощадбанк» за №225 від 25.10.2018 (а.с. 22).

Отже, відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань з оплати Товару поставленого позивачем згідно Договору № ДП_18122017 від 18.12.2017 , у зв'язку з чим у ТОВ «Агросенс Трейд» виникла заборгованість перед ФГ «Схід» в розмірі 100 000 грн 00 коп.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №ДП_18122017 від 18.12.2017 стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

Крім боргу у сумі 100 000 грн 00 коп. позивач за прострочення оплати вартості поставленого ним товару нарахував відповідачу до сплати 33270 грн 14 коп. передбаченої п. 7.1 Договору пені за період прострочення з 28.12.2017 по 25.06.2018 від суми боргу 220 000 грн 20 коп. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у вказаний період прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховані відповідачу 3 % річних у сумі 4 805 грн. 74 коп. за період з 28.12.2017 по 29.10.2018 та 12 450 грн 00 коп. інфляційних за період січень - вересень 2018 року.

Після відкриття провадження по даній справі, 21 листопада 2018 року відповідачем сплачено позивачу кошти в розмірі 117 257 грн 89 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень № 387, № 388, № 389.

Позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 16012 грн 25 коп. пені, 12450 грн 00 коп. втрат від інфляції, 4805 грн 74 коп. 3% річних. Господарський суд Черкаської області у підготовчому засіданні, яке відбулося 20.12.2018, прийняв вказане зменшення позивачем розміру позовних.

Отже, на день прийняття господарським судом цього рішення відповідач борг у сумі 100 000 грн 00 коп. сплатив, а також останнім сплачено 17 257 грн. 89 коп., які позивачем зараховано в рахунок заборгованості з оплати пені.

Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати від відповідача виконання своїх зобов'язань шляхом стягнення з нього на свою користь передбачених п. 7.1 Договору пені, а відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних і 3% річних, нарахованих на суму боргу за вказані вище періоди прострочення.

Стягувані суми пені, інфляційних та 3% річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №ДП_18122017 від 18.12.2017 та Додатку №1 до нього, фактичними обставинами виконання сторонами цього договору та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, інфляційних і 3% річних, за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" судом встановлено, що розрахунки здійснено позивачем вірно.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки останнім не було надано суду достатньо доказів які б довели ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Згідно із ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивач в обґрунтування позовних вимог надав належні докази, які дають підстави суду задовольнити позов в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4805 грн 74 грн, 12450 грн 00 коп. інфляційних втрат, 16 012 грн 25 коп. пені.

Сплата відповідачем заборгованості в розмірі 100 000 грн 00 коп. та 17 257 грн. 89 коп. пені після подання позивачем позову вказує на відсутність на день прийняття господарським судом цього рішення предмету спору щодо стягнення основної суми заборгованості та частково пені, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі у цій частині позовних вимог.

За подання позову позивач за платіжним дорученням № 163 від 29.10.2018 сплатив 2257 грн 89 коп. судового збору.

Крім того, позивач поніс витрати на правничу професійну допомогу у сумі 15000 грн 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 05/10-2018-НПД від 05.10.2018 (а.с. 27-28), свідоцтвом про право Кобенка Ю.М. на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 32), витягом із Єдиного реєстру адвокатів України з відомостями про адвоката Кобенка Ю.М. (а.с 35), рахунком на оплату правничих послуг № 1 від 29.10.2018 на суму 15000 грн. (а.с. 30), платіжним дорученням № 164 від 29.10.2018 на оплату правової допомоги в сумі 15 000 грн 00 коп. (а.с. 34).

Відповідно до ст. ст. 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підставі п. 4 статті 129 ГПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю, незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2257 грн 89 коп. на відшкодування сплаченого судового збору та 15000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросенс Трейд" (вул. Остафія Дашкевича, 20, офіс 202, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, на користь Фермерського господарства "Схід" (вул. Ржевська, 9, с. Миколаївка, Смілянський р-н, Черкаська область, 20732, ) - 16012 грн 25 коп. пені, 3 % річних в сумі 4805 грн 74 коп., 12450 грн. 00 коп. інфляційних, 2257 грн 89 коп. судового збору, 15000 грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 100 000 грн 00 коп. та 17 257 грн. 89 коп. пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 04.02.2019

Суддя О.В. Чевгуз