номер провадження справи 27/101/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.01.2019 Справа № 908/2525/15-г

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни та матеріали справи № 908/2525/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" (61099 м. Харків, вул. Автогенна, 7)

до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306 Донецька область, м. Краматорськ)

про стягнення 62 905 грн. 99 коп.

За участю приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни

За участю представників сторін та учасників судового процесу:

заявник (відповідач у справі): не з'явився

представник позивача: не з'явився

приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни: не з'явилась

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про:

визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в частині не передачі виконавчого провадження № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р. до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 49554205;

визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. щодо списання з рахунку ПАТ "Енергомашспецсталь", відкритого в АТ "Альфа-Банк" у м. Києві боргу за виконавчим провадженням № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р., а також основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій, в загальній сумі 71884 грн. 73 коп.;

зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. повернути на рахунок ПАТ "Енергомашспецсталь" незаконно списану суму боргу за виконавчим провадженням № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р., а також основну винагороду приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій за зазначеним виконавчим провадженням, в загальній сумі 71844 грн. 73 коп.;

зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. усунути порушення відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом передачі виконавчого провадження № 56991043 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р. на виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 49554205.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.08.2018 р. скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни у справі № 908/2525/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 29.08.2018 р. скаргу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 07.09.2018 р.

Ухвалою суду від 07.09.2018 р. провадження у справі № 908/2525/15-г по розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни у справі № 908/2525/15-г зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду скарги у справі № 904/7326/17.

05.12.2018 р Великою Палатою Верховного суду прийнято постанову у справі № 904/7326/17, яке було оприлюднено в Єдиному Держаному реєстрі судових рішень 14.12.2018 р.

29.12.2018 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшло клопотання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни щодо поновлення провадження у справі № 908/2525/15-г для розгляду скарги.

Ухвалою суду від 14.01.2019 р. поновлено провадження у скарзі Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни у справі № 908/2525/15-г з 25 січня 2019 р, призначено судове засідання на 25.01.2019 р.

В судове засідання 14.01.2019 р. представники сторін та приватний виконавець не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомляли, про час та місце проведення судового засідання були попереджені належним чином, шляхом надсилання на їх адреси ухвал суду та повідомлення їх телефонограмами.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 340 ГПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України).

Згідно ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни та матеріали справи № 908/2525/15-г, суд відмовляє в її задоволенні, виходячи з наступного.

08.06.2015 р. рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №908/2525/15-г позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" задоволено, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на користь Публічного акціонерного товариства "Завод "Південкабель" 62905 грн. 99 коп. заборгованості та 1827 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.08.2015 р. у даній справі рішення від 08.06.2015 р. залишено без змін.

22.06.2015 р. на виконання вказаного рішення господарським судом був виданий відповідний наказ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

14.08.2018 р. постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. у ВП № 56991043 було закінчено виконавче провадження з його фактичним виконанням наказу № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р.

Як зазначає скаржник, предметом розгляду у даній скарзі є визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. в частині не передачі виконавчого провадження № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р. до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 49554205; визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. щодо списання з рахунку ПАТ "Енергомашспецсталь", відкритого в АТ "Альфа-Банк" у м. Києві боргу за виконавчим провадженням № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р., а також основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій, в загальній сумі 71884 грн. 73 коп.; зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. повернути на рахунок ПАТ "Енергомашспецсталь" незаконно списану суму боргу за виконавчим провадженням № 56991043 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р., а також основну винагороду приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій за зазначеним виконавчим провадженням, в загальній сумі 71844 грн. 73 коп.; зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. усунути порушення відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом передачі виконавчого провадження № 56991043 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р. на виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 49554205.

Скаржник зазначає, що приватним виконавцем було порушено норми ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцезнаходженням майна боржника, натомість приватним виконавцем виконавче провадження відкрито у м. Києві, тоді як місцезнаходження боржника є м. Краматорськ Донецької області, також скаржник зазначає про порушення ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки норми даної статті слід розглядати нерозривно, і положення другої частини можливо застосовувати лише при відкритті приватним виконавцем першого виконавчого провадження стосовно боржника. Також зазначено, що приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження не здійснив перевірку інформації щодо наявності або відсутності іншого виконавчого провадження стосовно боржника.

ПАТ "Енергомашспецсталь" посилається на те, що оскільки приватним виконавцем не здійснювалось відкриття першого виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника, приватний виконавець повинен був передати відповідний наказ на виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який відкрив перше виконавче провадження стосовно ПАТ "Енергомашспецсталь" для приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 49554205, яке вже існувало на момент відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження № 56991043.

На думку скаржника, приватним виконавцем Вольф Т.Л. порушено норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції «З організації примусового виконання рішень», в зв'язку з чим, дії приватного виконавця щодо невиконання дій по приєднанню виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, примусового списання боргу, основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2525/15-г від 22.06.2015 р. є неправомірними, на підставі чого приватним виконавцем допущено порушення прав та законних інтересів боржника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що в заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги та пояснень приватного виконавця, стягувачем було подано заяву про примусове виконання рішень із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - банківського рахунку № 7801, відкритого в ПАТ «Альфа Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6.

Пунктом 6.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» зазначено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

За таких обставин вбачається, що ПАТ «Енергомашспецсталь» є власником банківського рахунку № 7801 з наявними на ньому грошовими коштами, а отже, приватним виконавцем вірно визначено місце виконання виконавчих дій, відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки даний рахунок з грошовими коштами відкритий в м. Києві.

Що стосується тверджень скаржника стосовно передачі приватним виконавцем виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» не зобов'язує приватного виконавця передавати виконавче провадження, яке перебуває у нього на виконанні, державному виконавцю з тієї підстави, що державний виконавець відкрив перше виконавче провадження щодо одного боржника.

Натомість ч. 5 ст. 5 цього Закону допускає передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої приватному виконавцю лише за заявою стягувача.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що законодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, допустив можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов'язку.

За змістом положень законодавства, яким визначено порядок здійснення виконавчого провадження, будь-яка передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від одного виконавця до іншого здійснюється лише за згодою стягувача.

Механізм об'єднання та приєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження передбачений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом може здійснюватися:

- органом державної виконавчої служби згідно з абзацом першим частини першої ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції (державна виконавча служба має визначений законом та підзаконними нормативними актами порядок взаємодії своїх органів: державний виконавець може сам сформувати зведене провадження за наявності у нього декількох виконавчих документів або формування такого провадження може відбуватися у межах державної виконавчої служби шляхом передачі всіх виконавчих проваджень щодо одного боржника державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження);

- приватним виконавцем згідно з абзацом другим частини першої ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції (формування зведеного виконавчого провадження та приєднання до нього наступних проваджень у випадку звернення до цього ж приватного виконавця стягувача чи стягувачів з виконавчими документами щодо одного й того ж боржника).

При цьому в обох зазначених цих випадках згоди стягувача на формування зведеного виконавчого провадження чи приєднання до нього інших проваджень не потрібно, оскільки не йдеться про зміну виконавця.

Передача виконавчого документа визначається, зокрема, частиною п'ятою ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом V Інструкції та може здійснюватись:

- від органу державної виконавчої служби до приватного виконавця;

- від приватного виконавця до органу державної виконавчої служби;

- від одного приватного виконавця до іншого.

Причому в усіх наведених випадках передача виконавчого документа здійснюється лише за заявою стягувача (принцип диспозитивності).

Порядок передачі виконавчого провадження визначається статтями 42 і 44 Закону України «Про виконавче провадження». Така передача відбувається лише у прямо передбачених законом випадках, зокрема, в разі зупинення діяльності сам приватний виконавець або Міністерство юстиції України (у випадку припинення діяльності на підставі наказу за наявності незакінчених проваджень) вирішує питання про заміщення такого приватного виконавця іншим приватним виконавцем. Така передача здійснюється за погодженням із стягувачем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення останнього передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Таким чином, поширення на приватних виконавців дії правила щодо передачі всіх виконавчих проваджень виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження щодо боржника, призведе до створення для державних виконавців більш сприятливих умов діяльності, що є неприйнятним з огляду на мету реформи системи примусового виконання рішень - дотримання балансу повноважень приватних і державних виконавців.

Таким чином, передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача.

Стаття 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов'язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов'язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Таких правових висновків дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 904/7326/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд зазначає, що скаржником не доведено порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства України, скаржник належним чином не обґрунтував скаргу, не подав належні докази в своє обґрунтування, які б свідчили про законні вимоги поданої скарги.

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

У рішеннях у справі Антонюк проти України, no. 17022/02, від 11.12.2008 та у справі Мкртчян проти України, no. 21939/05, від 20.05.2010 Європейский суд з прав людини вказує, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні та обмежується питаннями організації та вчинення виконавчих дій.

Судом також зазначалось, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично (рішення Суду у справі Чіжов проти України, заява №6962/02).

За висновками суду, дії приватного виконавця, з приводу яких подано зазначену скаргу, не можуть розцінюватись судом як неправомірні, оскільки вони спрямовані на виконання законного рішення суду з метою захисту та реалізації прав стягувача.

За таких обставин, перевіривши надані докази та скаргу заявника, господарський суд Запорізької області дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни у справі № 908/2525/15-г не підлягає задоволенню, в зв'язку з її необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни у справі № 908/2525/15-г - відмовити.

2. Копію даної ухвали направити сторонам та учасникам у справі.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 25.01.2019 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.01.2019 р.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова