30 січня 2019 року Справа № 913/56/19
м. Харків Провадження № 3/913/56/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши заяву від 16.01.2019 № б/н
Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ
до боржника - фізичної особи-підприємця Лубяницького Андрій Олександровича, м. Лисичанськ Луганської області
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2017 № б/н в розмірі 114 915 грн. 31 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 87 500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість - 6 750 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії - 14 314 грн. 01 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 6 351 грн. 30 коп.
Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Лубяницького А.О. заборгованості за кредитним договором від 28.11.2017 № б/н в розмірі 114 915 грн. 31 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 87 500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість - 6 750 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії - 14 314 грн. 01 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 6 351 грн. 30 коп. та судового збору за подання заяви в розмірі 192 грн. 10 коп.
Заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника - фізичної особи-підприємця Лубяницького А.О. прийнятих на себе зобов'язань за умовами кредитного договору від 28.11.2017 № б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається з Анкети-заяви та Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 заяву про видачу судового наказу передано на розгляд судді Секірському А.В.
30.01.2019 Господарським судом Луганської області видано судовий наказ в частині вимог про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором від 28.11.2017 № б/н в розмірі 108 564 грн. 01 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 87 500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість - 6 750 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії - 14 314 грн. 01 коп., судового збору в розмірі 192 грн. 10 коп.
Що стосується вимоги про видачу судового наказу в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Лубяницького А.О. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 6 351 грн. 30 коп., суд зазначає наступне.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Проте, як вбачається з поданої заяви, до складу заборгованості за умовами кредитного договору від 28.11.2017 № б/н, заявником включено пеню.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Одним із видів господарських санкцій згідно ч. 2 ст. 217 ГК України є, зокрема, пеня.
У відповідності до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань, та є заходом відповідальності за порушення зобов'язання.
Відтак, вимога про сплату пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором хоча й має грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.
Враховуючи, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення пені в розмірі 6 351 грн. 30 коп., яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд відмовляє у видачі судового наказу в цій частині.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду у позовному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 148, 150, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 ГПК України
1.У видачі судового наказу Акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Лубяницького А.О. пені в розмірі 6 351 грн. 30 коп. відмовити.
2.Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 30.01.2019 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строк, передбачений ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Суддя А.В. Секірський