ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

01 лютого 2019 року Справа № 909/642/15

Господарський суд Чернівецької області у складі: головуючий суддя Байталюк Володимир Дмитрович, судді Ніколаєв Михайло Ілліч та Проскурняк Олег Георгійович, розглянувши подання головного державного виконавця головного Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа по справі

за позовом фізичної особи-підприємця Гоголя Віталія Мирославовича

до фізичної особи-підприємця Дожук Ірини Ярославівни

про сплату боргу та штрафних санкцій в сумі 766509,50 грн. за ліцензійним договором стосовно знаку для товарів і послуг

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі № 909/642/15 (головуючий суддя Скрипничук І. В., судді Ніколаєв М. І., Миронюк С. О.) від 10.03.2016, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2016, позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Дожук Ірини Ярославівни на користь фізичної особи-підприємця Гоголя Віталія Мирославовича борг у сумі 147180,60 грн., 420516 грн. штрафу та 11344,35 грн. судового збору.

01.08.2016 вказане рішення суду набрало законної сили та на його виконання був виданий відповідний наказ від 22.08.2016.

01.02.2019 Господарським судом Чернівецької області отримано подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Дожук Ірини Ярославівни без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в якому державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон Дожук Ірину Ярославівну, 02.04.1984 р.н., ІПН: НОМЕР_1, проживає в м. Івано-Франківську, вул. Чорновола, 34а/4, до виконання нею зобов'язань, покладених на неї наказом № 909/642/15 виданий 22.08.2016 про стягнення з Дожук І. Я. на користь Гоголя В. М. боргу в сумі 147180,60 грн, 420516 грн. штрафу та 11344,35 грн. судового збору.

В обґрунтування подання державний виконавець вказує на те, що відповідно до статей 3, 4, 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 13.09.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано у повному обсязі. Водночас, державним виконавцем вжито всі належні заходи примусового виконання рішення суду, направлено запити в державні установи щодо отримання інформації джерел доходу боржника та зареєстрованого майна.

При цьому, подання нормативно обґрунтоване статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виконавець посилається на статтю 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» згідно якої громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладеного на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Своє подання державний виконавець процесуально унормовує статтею 337 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку обмеження виїзду з підстав невиконання зобов'язань за судовим рішенням.

Статтею 338 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

У змісті подання державний виконавець просив суд розглядати подання без його участі.

Розглянувши подання державного виконавця, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, виходячи з наступного.

Зі змісту пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Поряд з цим, відповідно до норм статті 337 Господарського процесуального кодексу України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення та мати місце виключно у випадку: - коли ця особа є боржником; - у випадку невиконаним нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 8 частини першої статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Судом встановлено, що за заявою фізичної особи-підприємця Гоголя Віталія Мирославовича (стягувача) від 09.09.2016, постановою від 13.09.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 52186528 з виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 22.08.2016 у справі № 909/642/15 та зобов'язано боржника самостійно виконати рішення суду у строк до 7 днів з моменту винесення постанови, а у випадку невиконання у встановлений строк, виконати в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій.

Боржником добровільно рішення суду виконано не було, у зв'язку з чим державним виконавцем здійснювались дії щодо встановлення місця проживання, місця роботи боржника та виявлення її майна і відкритих рахунків у фінансових установах.

Так, постановою ДВС від 21.10.2016 накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення.

19.10.2016 державний виконавець звертався до боржника з вимогою з'явитися та надати підтверджуючі документи про погашення заборгованості за рішенням суду у даній справі.

Згідно облікових даних Регіонального сервісного центру МВС у Івано-Франківській області, управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відділу Держгеокадастру у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області встановлено, що за боржником транспортні засоби та нерухоме майно не обліковується.

На запит державного виконавця департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України листом від 13.12.2016 повідомлено, що Дожук Ірина Ярославівна, 02.04.1984 р.н. має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕХ № 315898 від 02.08.2013.

Окрім того, згідно відомостей головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.11.2018 боржник у 2017 році один раз перетинала державний кордон України, а у 2018 році - тричі.

Згідно частини п'ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Державний виконавець звертався до боржника з вимогою та викликом з'явитися та подати документи, зокрема, щодо причин невиконання судового рішення, про наявне у боржника майно, грошові кошти, доходи, довідку про склад сім'ї, копії паспортів громадянина України та паспорт громадянина для виїзду за кордон та інші.

Однак, боржник не виконала вимоги державного виконавця, не з'являлася на виклики, не надала декларацію про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також не надала пояснень за фактом невиконання ним вимог виконавчого документа з повідомленням про заходи, що вживаються з метою його виконання, не повідомила відомості про доходи та місце роботи, про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності, про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо), відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, довідку про склад сім'ї, документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

Натомість, згідно відомостей Державної фіскальної служби України боржником припинено діяльність фізичної особи-підприємця.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 05.09.2014 боржник за договором дарування здійснила безоплатне відчуження належної їй двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 34а, квартира 4, на користь Дожука Ярослава Васильовича, що підтверджується відомостями з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стосовно Дожук Ірини Ярославівни відсутні відомості в Пенсійному фонді України (відповідь від 18.01.2019).

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі немає доказів, які б свідчили про наявність об'єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду. Також, про такі причини боржник не повідомляла державного виконавця.

Згідно частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених державним виконавцем, не може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено Конституцією України.

За змістом частини першої статті 337 Господарського процесуального кодексу України, вжиття заходу, з яким звертається заявник, вчиняється як виключний захід забезпечення виконання конкретного судового рішення, а отже звернення з відповідним поданням має здійснюватися в межах відповідного судового рішення. Тому розгляд даного подання здійснено судом в межах справи № 909/642/15.

У відповідності до частини другої статті 144 Господарського процесуального кодексу України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Також, згідно частини восьмої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії і виконання такого рішення потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі внесення записів до відповідних реєстрів, копія такого судового рішення також надсилається судом цим органам та (або) особам у строки та порядку, визначені цією статтею, для негайного виконання.

Згідно частини п'ятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Отже, дану ухвалу слід направити сторонам у справі, головному державному виконавцю Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стельмаху Сергію Леоновичу, Адміністрації Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: 01601, вул. Володимирська, 26, до відома та для виконання.

Керуючись статтями 234, 242, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Подання головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стельмаха Сергія Леоновича про тимчасове обмеження боржника Дожук Ірини Ярославівни у праві виїзду за межі України задовольнити повністю.

2. Тимчасово обмежити громадянина України Дожук Ірину Ярославівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до повного виконання судового рішення у справі № 909/642/15 згідно наказу Господарського суду Чернівецької області, виданого 22.08.2016 про стягнення з фізичної особи-підприємця Дожук Ірини Ярославівни на користь фізичної особи-підприємця Гоголя Віталія Мирославовича боргу в сумі 147180,60 грн, 420516 грн. штрафу та 11344,35 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу надіслати до відома та виконання сторонам у справі, головному державному виконавцю Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стельмаху Сергію Леоновичу, Адміністрації Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: 01601, вул. Володимирська, 26.

Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Ухвала підписана 01 лютого 2019 року.

головуючий суддя В. Байталюк

судді М. Ніколаєв

О. Проскурняк