ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5413/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст ОСОБА_1", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 1 381 505,29 грн. за договором поставки № 18090т від 13.08.2018 року.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги № 17 від 18.12.2018 року, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 178 від 14.05.2018 року, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іст ОСОБА_1" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість у розмірі 1 381 505,29 грн. за договором поставки № 18090т від 13.08.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.12.2018 року о 10:40 год.

20.12.2018 представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позов.

У судовому засіданні 27.12.2018 представник позивача подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.12.2018 представники сторін зазначили, що ними були надані всі можливі та допустимі докази.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.12.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2019 о 10:00год.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТ ОСОБА_1" (далі-позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі-відповідач, покупець) укладено Договір поставки № 18090т від 13.08.2018.

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність замовника товар, вказаний у специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Найменування товару: бронза ливарна ОЦС 5-6-7 (в чушках) (п. 1.2. договору).

Умови поставки: поставка товару здійснюється на умовах СРТ відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс-2010", за рахунок постачальника, транспортом постачальника. Передача товару замовнику відбувається на складі замовника за адресою м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7 (п. 1.4. договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 360 561,27 грн., що підтверджується наступними первинними бухгалтерськими документами:

- видатковою накладною № 757 від 20.08.2018;

- товарно-транспортною накладною № Р757 від 20.08.2018;

- видатковою накладною № 994 від 04.10.2018;

- товарно-транспортною накладною № Р994 від 04.10.2018;

- видатковою накладною № 1039 від 12.10.2018;

- товарно-транспортною накладною № Р1039 від 12.10.2018, які підписані обома сторонами.

Відповідно до п. 6.1. договору замовник сплачує за товар за цінами, вказаними у специфікації.

Розрахунки за договором провадяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України - гривні. Замовник здійснює оплату поставленого товару на протязі 30 банківських днів з дня отримання товару (п. 7.1. договору).

Проте, в порушення умов договору відповідач не оплатив за поставлений товар, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість у загальному розмірі 1 360 561,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі, заявленій позивачем, а саме, 1 360 561,27 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Пунктом 10.2. договору встановлено, що у випадку порушення замовником строків розрахунків за договором замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача, сума пені, заявлена до стягнення за загальний період з 02.10.2018 по 29.11.2018 складає 4 674,05 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення.

За порушення строку оплати товарів покупець сплачує постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3% річних від суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 02.10.2018 по 29.11.2018 у розмірі 3 841,68 грн. та інфляційних втрат за період з жовтня 2018 по листопад 2018 у розмірі 12 428,29 грн.

Перевіривши розрахунок за визначений позивачем період, судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат проведено у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, що є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних в сумах визначених позивачем.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач н заперечує проти суми основного боргу, втім, що стосується вимог позивача про стягнення пені, інфляції та трьох відсотків річних, заявляє що такі су4ми не підлягають стягненню оскільки позивачем не дотримано досудовий порядок вирішення спору.

Діючим законодавством не передбачено права боржника на зменшення або звільнення його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань в разі недотримання досудового порядку вирішення спору. Отже, такі заперечення відповідача є безпідставними.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст ОСОБА_1" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст ОСОБА_1" (02141, м. Київ, вул. Мишуги, буд. 2, офіс 416, ) - 1 360 561,27 грн. - основного боргу, 4 674,05 грн. - пені, 3 841,68 грн. - 3% річних, 12 428,29 грн. - інфляційних втрат та 20 722,59 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2019

Суддя ОСОБА_4