СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" січня 2019 р. Справа № 18/3022/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" вх. №76 П/2 на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 (постанову ухвалено суддею Ореховською О.О. у приміщенні господарського суду Полтавської області) у справі №18/3022/11

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук, Полтавська область,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2012 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк", ініціюючий кредитор) порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" (далі - ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", боржник) за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Полтавської області 06.11.2012 у справі №18/3022/11 (суддя Ореховська О.О.) визнано банкрутом ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод". Відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну (ліцензія серії АВ № 499170 від 09.02.2010) з наданням їй повноважень відповідно до вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.12.2017 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод"; ліквідовано Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод"; припинено провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2017 у справі №18/3022/11 скасовано, усунено від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" арбітражного керуючого Тищенко О.І., покладено тимчасово обов'язки ліквідатора на арбітражного керуючого Попадюка І.В. до призначення нового ліквідатора у встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядку, в іншій частині апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" залишено без задоволення, справу №18/3022/11 передано на розгляд до господарського суду Полтавської області на стадію ліквідаційної процедури.

18.12.2018 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" Бортняк В.В. надіслав до Східного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 у справі №18/3022/11 та направити справу до господарського суду Полтавської області для подальшого розгляду зі стадії розпорядження майном.

Заявник зазначає, що ТОВ "Авто-Холдінг" не є стороною у справі, однак вважає, що оскаржувана постанова господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 впливає на його права та обов'язки, оскільки кредиторські вимоги АТ "Альфа-Банк" до боржника у даній справі №18/3022/11 та у справі про банкрутство №5023/1669/11, в якій боржником є ТОВ "Авто-Холдінг", ґрунтуються на одних й тих же правочинах, учасником правовідносин за якими є ТОВ "Авто-Холдінг" - фінансовий поручитель та солідарний боржник. На думку скаржника, належне виконання ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" своїх зобов'язань перед належним кредитором за кредитним договором зменшить відповідальність ТОВ "Авто-Холдінг" за цим же договором та призведе до зменшення кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг".

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову суду, посилаючись на те, що скаржник не був залучений до участі у справі та суд не повідомив його про розгляд справи, а отже не міг знати про її прийняття. Водночас, вважає, що постанова від 06.11.2012 про визнання ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" банкрутом безпосередньо впливає на права та інтереси ТОВ "Авто-Холдінг".

Вказана скарга разом із матеріалами справи надійшла до Східного апеляційного господарського суду 03.01.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апелянтом не наведено обґрунтування поважності причин тривалого пропущення строку оскарження постанови від 06.11.2012, зокрема, не вказано, коли саме та у зв'язку з якими обставинами він дізнався про існування оскаржуваної постанови від 06.11.2012, та не надано доказів неможливості ознайомлення із відповідними відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень протягом розумного строку. Заявникові надано строк для усунення зазначених недоліків - 10 днів з дня вручення йому копії ухвали від 08.01.2019.

18.01.2019, тобто в межах визначеного судом строку, апелянт надіслав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№693 від 22.01.2019).

У вказаній заяві ліквідатор ТОВ "Авто-Холдінг", Бортняк В.В., наполягає на тому, що господарський суд Полтавської області у постанові від 06.11.2012 прийняв рішення про права і обов'язки даного товариства - враховуючи солідарність зобов'язань ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" перед банком.

В якості поважної причини пропуску строку апеляційного оскарження заявник посилається на те, що Бортняка В.В. було призначено ліквідатором ТОВ "Авто-Холдінг" лише 28.11.2018 і в найкоротший строк після призначення ним було здійснено аналіз правовідносин, учасниками яких є, зокрема, ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", виявлено оскаржувану постанову, підготовлено і подано апеляційну скаргу - тоді як арбітражні керуючі, що раніше виконували обов'язки ліквідатора ТОВ "Авто-Холдінг", ставилися до виконання цих обов'язків безвідповідально, через що і були усунуті судом від їх виконання.

Зазначені обставини, а також наявність кримінального провадження від 16.10.2013, в ході якого судом (зокрема, ухвалою Київського апеляційного суду від 29.11.2018) встановлено вчинення дій, спрямованих на прискорення ліквідації в межах справ про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", на думку заявника, свідчать про те, що на волевиявлення ТОВ "Авто-Холдінг" щодо реалізації останнім своїх цивільних прав було здійснено неправомірний вплив, чим обмежено його волю, зокрема - на апеляційне оскарження постанови господарського суду в даній справі №18/3022/11.

Отже, заявник вважає, що пропущений строк подання скарги підлягає поновленню.

Розглянувши вищевказану заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, рішення від 26.04.2007) та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява " 50966/99, від 14.10.2003).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами і визначеними цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачено для забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25.06.2018 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, від 31.08.2018 у справі № 908/1678/15-г.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2012 порушено провадження у справі № 18/3022/11 про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та інше (а.с. 36 т.2).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.01.2012 визнано вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ "Альфа - Банк" в сумі 240027540,01 грн. основного боргу, зобов'язано ініціюючого кредитора в десятиденний термін подати до офіційного друкованого органу (газета Верховної ради України „Голос України" або газета Кабінету Міністрів України „Урядовий кур'єр") оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Тищенко О.І., якого зобов'язано скласти реєстр вимог кредиторів та представити його суду до 02.04.2012 (а.с. 39-42 т.3).

На виконання вимог ухвали суду від 26.01.2012 в газеті "Урядовий кур'єр" від 08.02.2012 №24 (4668) було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" (а.с. 47-48 т. 3).

Постановою господарського суду Полтавської області 06.11.2012 по справі №18/3022/11 ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, вказану постанову оприлюднено в реєстрі 22.11.2012.

На виконання постанови суду від 06.11.2012 в газеті „Голос України" №222 від 22.11.2012 ліквідатором було надруковане оголошення про визнання Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (т.12 а.с.71-77).

Тобто, інформація як про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", а також про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, була загальновідомою.

А відтак, ТОВ "Авто-Холдінг" як поручитель за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" (боржником у даній справі) та солідарний боржник згідно з рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2009 року у справі №13/33 (на підставі якого ПАТ "Альфа - Банк" звернулося з заявами до ТОВ "Авто-Холдінг" та до ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" про порушення відповідних справ про банкрутство) не було позбавлене можливості вжити заходів з метою отримання відомостей щодо стану стягнення заборгованості з інших солідарних боржників, зокрема, з ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - враховуючи, що провадження у справі №5023/1669/11 про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг" за заявою ПАТ "Альфа - Банк" до вказаного товариства як до фінансового поручителя було порушено ще у 2011 році.

Відповідно, ТОВ "Авто-Холдінг" об'єктивно не було позбавлене можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову господарського суду Полтавської області 06.11.2012 у справі №18/3022/11, у разі, якщо б дане товариство вважало, що вказаною постановою прийнято рішення про права і обов'язки ТОВ "Авто-Холдінг".

Вищевказаних обставин заявник не заперечує, однак посилається на те, що безпосередньо арбітражний керуючий Бортняк В.В., яким підписано апеляційну скаргу, лише після призначення його ліквідатором ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" здійснив аналіз правовідносин, учасниками яких є, зокрема, ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", виявив оскаржувану постанову, а також дізнався про наявність кримінального провадження від 16.10.2013, в ході якого встановлено певні обставини стосовно вищевказаних товариств.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. За приписами ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Зі змісту вказаних норм, з якими кореспондуються положення частини 1 статті 28 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, ч. 3 ст. 56 ГПК України в нині чинній редакції, вбачається, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами (у тому числі, у господарському процесі) розглядаються як дії самої юридичної особи.

Той факт, що від імені юридичної особи виступають конкретні фізичні особи, не змінює самостійного характеру волі, поведінки і відповідальності юридичної особи за свої дії у відповідних правовідносинах. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №57/314-6/526-2012.

Отже, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження судового рішення має значення лише з'ясування обставини - чи була в змозі юридична особа своєчасно довідатися про існування такого рішення та оскаржити його протягом розумного строку.

Відповідно, вказана обставина не може пов'язуватися з моментом часу, коли про рішення довідався той чи інший керівник (ліквідатор) юридичної особи, враховуючи, що у даному випадку особою, про права якої йдеться, є ТОВ "Авто-Холдінг", а не керівник (ліквідатор) підприємства, який за певних обставин може неодноразово змінюватися. При цьому фактично така неодноразова зміна і відбувалася у процедурі банкрутства ТОВ "Авто-Холдінг", про що зазначає сам апелянт.

Як було встановлено вище, ТОВ "Авто-Холдінг" як юридична особа не було позбавлене можливості своєчасного оскарження постанови від 06.11.2012 у даній справі, тому твердження апелянта про здійснення неправомірного впливу на волевиявлення товариства колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях і не можуть бути визнані поважною причиною тривалого пропуску процесуального строку. Будь-яких інших аргументів на доказ поважності причин пропуску відповідного процесуального строку в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги не міститься.

Суд також зазначає, що відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство процесуальні дії учасників справи та суду мають вчинятись чітко у строки, встановлені вказаним законом. Порушення строків призводить до безпідставного затягування розгляду справи про банкрутство та порушення прав кредиторів на своєчасне задоволення кредиторських вимог, збільшення витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням процедур, зростанню витрат щодо грошової винагороди арбітражного керуючого у справі та інше. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.03.2018 у справі № 910/24368/14.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи норм ГПК України (ст.53, 93 ГПК України у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови, а також ст.119, 256 у нині чинній редакції), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не наведено такі причини поновлення строку оскарження, які б дозволили виправдати втручання у принцип res judicata та поновити значно пропущений строк оскарження постанови суду першої інстанції.

А саме, апелянтом не доведено існування обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії - подання апеляційної скарги від імені ТОВ "Авто-Холдінг" у межах встановленого законом строку.

Відповідно до приписів ч. 4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п.4 ч.1 ст.261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

З огляду на обставини даної справи, колегія суддів зазначає, що відповідні норми ГПК України, з урахуванням практики Верховного Суду, надають апеляційному господарському суду право відмовити скаржнику у відновленні строку на апеляційне оскарження внаслідок встановлення судом обставин значного пропуску строку на апеляційне оскарження за відсутності поважних причин такого пропуску.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 у справі №18/3022/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: апеляційна скарга з додатками на 190 аркушах (у тому числі оригінал квитанції №ПН96323 від 18.12.2018 про сплату 481,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги); два поштові конверти.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.А. Пуль