ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року м.Дніпро Справа № 912/3201/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецов В.О., Вечірко І.О.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу судової колегії від 15.01.2019 року.

Учасники процесу не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 року, ухвалене суддею Вавренюк Л.С. (повний текст якого складено 18.01.2018р.) у справі № 912/3201/17

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хутірське"

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Новомиргородської районної державної адміністрації Новомиргородського району Кіровоградської області

2. Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області

про визнання поновленим договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Хутірське" звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із позовом про :

- визнання поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 30.08.2012 р., укладений між СТОВ "Хутірське" та Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі від 30.08.2012 р. за № 01772, загальною площею 30,0 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9006;

- визнання укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СТОВ "Хутірське" додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.08.2012 р., укладеного між СТОВ "Хутірське" та Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі від 30.08.2012 р. за № 01772, загальною площею 30,0 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9006, на той самий строк (5 років) та на тих самих умовах, які були передбачені договором в редакції, запропонованій позивачем в прохальній частині позову.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 року у справі № 912/3201/17 позовні вимоги задоволені частково.

Суд визнав поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 30.08.2012 р., укладений між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хутірське" та Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі від 30.08.2012 р. за № 01772, загальною площею 30,0 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9006.

Визнано укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хутірське" додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 30.08.2012 р., укладеного між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хутірське" та Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі від 30.08.2012 р. за № 01772, загальною площею 30,0 га ріллі із земель резервного фонду державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9006, на той самий строк (5 років) та на тих самих умовах, які були передбачені договором у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/3201/17 від 17.01.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, неповним з»ясуванням всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду Кіровоградської області, обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що він заперечив у поновленні договору оренди землі, про що свідчить лист від 04.09.2017 року, оскільки СТОВ « Хутірське» не відреагувало належно на лист № С-9327/0-6448/0/6-17.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/3201/17 обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2018року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 у справі №912/3201/17 зупинено до вирішення палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі №920/739/17.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 912/3201/17 з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 912/3201/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач), суддів: Вечірко І.О., Кузнецова В.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.10.2018 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 року, ухваленого суддею Вавренюк Л.С. (повний текст якого складено 18.01.2018р.).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2018 року розгляд справи було поновлено та призначено на 15.01.2019рік , колегію суддів у складі головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач), суддів: Вечірко І.О., Кузнецова В.О.

В судове засідання представники сторін не з»явились, по час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

15.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги, меж, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи , між Новомиргородською районною державною адміністрацією (далі - Орендодавець) та СТОВ "Хутірське" (далі - Орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір, а.с.15-19), відповідно до якого Орендодавець на підставі розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації від 13.12.2011 р. № 939-р надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району загальною площею 30,0 га, у тому числі: 30,0 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.п. 1, 2, 15 Договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 412 787,96 грн. (п. 5 Договору).

Сторонами погоджено також інші істотні умови договору оренди земельної ділянки.

Так, зокрема, у п. 8 Договору встановлено, що Договір укладено терміном на п'ять років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п. 43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписано Орендодавцем та Орендарем, скріплено круглими печатками сторін Договору та зареєстровано у відділу Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.08.2012 р. за № 01772.

Сторонами підписано також акт про передачу та прийом земельної ділянки, яка передається в оренду та розрахунок розміру орендної плати (а.с. 20-21).

Відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення Договору, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням положень вищезазначених статей, умов Договору, приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, СТОВ "Хутірське"" набуло право користуватися (оренди) зазначеною в Договорі земельною ділянкою до 30.08.2017 р.

Як стверджує позивач, обґрунтовуючи пред'явлений позов, 27.04.2017 р. СТОВ "Хутірське", маючи намір продовжити строк дії Договору, подало до адміністратора центру надання адміністративних послуг Новомиргородської районної державної адміністрації лист- повідомлення від 21.03.2017 р. № 25 про поновлення Договору, до якого додано: проект додаткової угоди до Договору; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, складовою якого є кадастровий план земельної ділянки; довідку податкового органу про відсутність заборгованості по сплаті орендної плати; засвідчені печаткою та підписом керівника копії установчих документів (статуту підприємства) та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; копію технічної документації по нормативній грошовій оцінці земельної ділянки (а.с. 23-25).

Згідно змісту проекту додаткової угоди до Договору, який був доданий позивачем до листа від 21.03.2017 р. № 25, Орендар пропонував відповідачу поновити Договір на той самий строк та на тих самих умовах (а.с. 25).

У відповідь на вищезазначений лист позивача, відповідач у листі від 18.05.2017 р. № С-9327/0-6448/0/6-17 зазначив, що у відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та положень п. 8 Договору, Договір дійсний до 30.08.2017 р., з огляду на що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не вбачає підстав для продовження терміну дії Договору та рекомендувало Орендарю звернутися із заявою щодо поновлення Договору у строки, передбачені ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (а.с. 26).

Згідно листа від 22.06.2017 р. № 49 Орендар наголосив на тому, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області неправомірно не вбачає підстав для продовження терміну дії Договору; СТОВ "Хутірське" вважає, що переважним правом на поновлення Договору, визначеним п. 8 Договору, Орендар може скористатися і завчасно, так як строки визначені лише кінцеві; жодних підстав направляти повідомлення повторно у підприємства не має, оскільки заява СТОВ "Хутірське" за вих. № 25 від 21.03.2017 р. подана у строки, передбачені Законом України "Про оренду землі" і повинна бути розглянута Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області по суті (а.с. 27).

04.09.2017 р. відповідачем на адресу позивача направлено лист - повідомлення за № 27-11-0.61-7990/2-17, в якому повідомляється про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні Договору, зареєстрованого 30.08.2012 р. за № 1772 площею 30,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Додатком до згаданого листа Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, посилаючись на ст. 34 Закону України "Про оренду землі", направило Орендарю акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання (а.с. 28-29).

Посилаючись на те, що позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою та належним чином виконувати умови Договору, зокрема, в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, враховуючи, що нормами законодавства України прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до Договору для оформлення факту його поновлення і виникнення за Орендарем права оренди, стверджуючи про факт наявного зволікання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у вирішенні питання щодо поновлення Договору за відсутності у належній формі рішення відповідача про заперечення у поновленні Договору, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті господарський суд виходив з наступного.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 р. № 20 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, до повноважень якого віднесено, зокрема, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Кіровоградської області.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди землі унормовано статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, ч. 1 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Частини 2-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлюють процедуру, дотримання якої є необхідним для реалізації переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі.

Виходячи з приписів ст.ст. 319, 626 Цивільного кодексу України, слід дійти висновку, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Так, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Разом з тим, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Таким чином, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у частині першій регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині шостій - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (постанова Верховного Суду України від 25.05.2016 р. у справі № 3-312гс16 (справа господарського суду № 911/1707/15).

Зважаючи на фактичні обставини справи та підстави позову, спір між сторонами виник у зв'язку із реалізацією позивачем права на поновлення Договору на той же строк та на тих самих умовах відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи наведене, господарський суд правильно не прийняв до уваги доводи відповідача про відсутність в матеріалах справи підтвердження обставин надання земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:9006 іншим особам в оренду, оскільки встановлення зазначених обставин необхідне у випадку звернення позивача за судовим захистом переважного права Орендаря на поновлення Договору, тоді як правовою підставою пред'явленого позову, як вже зазначалось та на чому неодноразово наполягав позивач, є ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Господарський суд зазначив, що для поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Як свідчать фактичні обставини справи, позивач до закінчення строку дії Договору та в межах, визначених п. 8 Договору, повідомив відповідача про свій намір продовжити дію Договору, про що 27.04.2017 р. звернувся з листом-повідомленням про поновлення Договору, до якого додав відповідний проект додаткової угоди.

Однак, згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена у листі від 18.05.2017 р., відповідач повідомив про відсутність підстав для продовження терміну дії Договору без наведення обґрунтувань відмови по суті порушеного зверненням позивача питання та без будь-яких посилань на відповідне рішення відповідача.

Варто зазначити, що відповідачем жодних пропозицій щодо погодження істотних умов Договору позивачу запропоновано не було, як і не зазначено про непогодження Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області умов, викладених Орендарем у проекті додаткової угоди до Договору.

З огляду на викладене, господарський суд першої інстанції правильно зазначив про безпідставність доводів відповідача, викладених у додаткових поясненнях від 14.12.2017 р. щодо небажання позивача узгоджувати істотні умови Договору, оскільки внесення будь-яких змін до істотних умов Договору Орендодавцем позивачу запропоновано не було.

При цьому, ані умови Договору, ані вимоги чинного законодавства, що регулюють земельні відносини, не містять вимог, які б встановлювали строк, з настанням саме якого законодавець пов'язував би виникнення права позивача на звернення до органу Держгеокадастру з метою поновлення Договору. Так, на законодавчому рівні встановлено лише кінцеві строки для такого звернення.

Тому, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо передчасності звернення СТОВ "Хутірське" з листом про поновлення Договору.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.05.2017 р. є таким, що не створює для сторін жодних правових наслідків.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо листа - повідомлення відповідача від 04.09.2017 р. за вих. № 27-11-0.61-7990/2-17 про заперечення в поновленні Договору, та вважає доводи апелянта в цій частині необгрунтованими з огляду на наступне.

Так, зі змісту листа вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомляє про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 30.08.2012 року за № 1772, площею 30,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Як наведено в ч. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 р. № 308, Головне управління у межах своїх повноважень видає наказу організаційно-розпорядчого характеру. Положенням не передбачено прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області іншої юридичної форми рішення, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовувало регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Отже, лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 04.09.2017 р. за вих. № 27-11-0.61-7990/2-17 безпосередньо рішенням такого органу не є. До того ж, зазначений лист не містить і посилання в тексті на номер та дату відповідного рішення щодо заперечення в поновленні Договору, копія самого рішення до листа не прикладена, направлені два примірники акту приймання передачі земельної ділянки не підписані та не заповнені щодо договору та ідентифікаційних відомостей про земельну ділянку.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є рішенням про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, так як не відповідає належній формі рішення такого органу.

Крім того, з наданого відповідачем у якості доказу направлення такого листа позивачу опису вкладення до цінного листа, неможливо зробити висновок про те, що відповідач направляв позивачу саме рішення про заперечення у поновленні договору оренди ( л.с. 42)

Відповідно до статті 2 Земельного Кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 5 ЗК України передбачено, що земельне законодавство базується у тому числі, на таких принципах, як забезпечення раціонального використання та охорони земель, забезпечення гарантій прав на землю.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачили можливість поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що відповідає також вимогам статті 33 Закону України « Про оренду землі».

При цьому, господарським судом першої інстанції не встановлено, а відповідачем не надано доказів того, що за умови своєчасного повідомлення орендарем про його бажання продовжити використання земельної ділянки, відповідачем планувалось використання орендованої земельної ділянки для інших цілей.

В той же час, у відповідності до прийнятих з 1 січня 2013 року змін до статті 122 ЗК України ( Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності»), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, а на Держгеокадастр покладені зобов»язання з забезпечення раціонального використання та охорони земель, обґрунтування і забезпечення досягнення раціонального землекористування.

Відповідач, як орган виконавчої влади, використовуючи такі повноваження, зобов'я заний передусім правильно оцінювати ситуацію, наявні у справі факти і застосовувати до встановлених фактів діючі правові норми, не допускаю чи при цьому зловживання владою.

Колегія суддів вважає, що відповідач повинен використовувати свої повноваження з метою досягнення як державних інтересів, так і враховуючи інтереси певної особи, яка є учасником земельних правовідносин саме для раціонального використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а не за власним розсудом, безпричинно задовольняти чи відмовляти у праві землекористувача на продовження орендних правовідносин.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на лист-заперечення у поновленні договору оренди, правильна оцінка якому надана судом першої інстанції, лише підтверджує неналежне виконання відповідачем своїх обов»язків щодо забезпечення раціонального землекористування та обгрунтування своєї відмови у землекористуванні позивачу.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до спірних правовідносин, що складися між позивачем і відповідачем, варто застосувати концепцію "правомірних очікувань", що відображена у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії".

Правомірні очікування полягають у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що рішення уповноваженого органу є дійсним, та розраховувати на певний стан речей. З урахуванням цієї концепції, суди, в контексті вирішення спорів щодо поновлення договорів оренди землі, вказують, що "по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення; по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку".

У справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35).

Аналогічні позицій містяться у постановах Вищого господарського суду України від 01.12.2016 р. у справі № 908/500/16, від 02.11.2016 р. у справі № 908/3368/15, від 25.10.2016 р. у справі № 920/147/16, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 р. у справі № 547/1404/15-ц, від 19.10.2016 р., від 19.10.2016 р. у справі № 6-903ск16, постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 р. у справі № 6- 2540цс16.

На підставі викладеного, за наявності відповідного застереження у договорі, існування відповідної правової норми, належного використання земельної ділянки, відсутності доказів того, що земельна ділянка планувалась для використання з іншою метою, колегія суддів вважає, що СТОВ "Хутірське" є особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою та належно виконує свої обов'язки за Договором, зокрема, сплачує орендну плату за Договором. Вказане підтверджується довідкою Петроострівської сільської ради Новомиргородського району від 12.10.2017 р. за № 507 та довідкою Новомиргородського відділення Новоукраїнської ОДПІ про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів від 12.10.2017 р. № 308/10/11-13-17-00-01 (а.с. 67, 31).

Зазначеною довідкою Новомиргородського відділення Новоукраїнської ОДПІ про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів від 12.10.2017 р. спростовуються доводи відповідача, викладені в додаткових поясненнях від 14.12.2017 р. щодо неналежного виконання Орендарем п. 11 Договору в частині сплати орендної плати за Договором.

Господарський суд враховує, що за умовами ст. 33 Закону Орендодавець (відповідач) повинен довести факт повідомлення Орендаря про заперечення в поновленні Договору.

Однак, відповідач не надав господарському суду належних доказів, які б підтверджували факт повідомлення позивача у встановлені ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строки про своє заперечення щодо поновлення спірного Договору.

Відсутність заперечень відповідача у поновленні договору оренди земельної ділянки опосередковано підтверджує той факт, що до теперішнього часу відповідач не звертався до позивача із вимогою про повернення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржена в суді.

Поряд з цим, сторонами, зокрема, відповідачем, не надано господарському суду доказів укладення такої додаткової угоди.

Оскільки відповідач зволікає в укладенні додаткової угоди, яка має бути укладена в обов'язковому порядку у місячний строк, то позовна вимога СТОВ "Хутірське" щодо визнання такої додаткової угоди укладеною є обґрунтованою.

При цьому, заміна по тексту додаткової угоди Орендодавця за Договором з Новомиргородської районної державної адміністрації на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області фактично не є зміною умов Договору, оскільки така зміна Орендодавця відбулася в силу вимог законодавства.

Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що по тексту п. 4 Додаткової угоди, визнання укладеною якої є предметом спору, підлягають виключенню слова "... після підписання сторонами і...", оскільки у даному випадку Додаткова угода не підписується сторонами, у зв'язку із ухиленням від такого підписання відповідачем, а визнається укладеною в судовому порядку, а тому правильно частково задовольнив позовні вимоги в частині визнання укладеною додаткової угоди.

Крім того, позивач просив визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах Договір.

Під час розгляду зазначеної вимоги господарський суд врахував наступні положення чинного законодавства.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Між тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За положеннями ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" поновлення договору оренди землі за наведених в даній нормі умов презюмується.

Таким чином, звернення особи до господарського суду з позовом про визнання договору оренди землі поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Доводи апелянта про те, що він заперечив у поновленні договору оренди землі, про що свідчить лист від 04.09.2017 року, оскільки СТОВ « Хутірське» не відреагувало належно на лист № С-9327/0-6448/0/6-17 є неспроможними, оскільки переважним правом на поновлення Договору, визначеним п. 8 Договору, Орендар може скористатися і завчасно, так як законодавством і умовами договору строки визначені лише кінцеві; жодних підстав направляти повідомлення повторно у позивача не було з огляду на те, що заява СТОВ "Хутірське" за вих. № 25 від 21.03.2017 р. подана у строки, передбачені Законом України "Про оренду землі" і повинна бути розглянута Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області по суті.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарський суд Кіровоградської області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до п.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2018 року у справі № 912/3201/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 28.01.2019року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.О.Вечірко