ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019м. ДніпроСправа № 904/6293/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

за участю представників:

від позивача: Абусова К.Ю. представник за ордером про надання правової допомоги серія ДП №2518/002 від 14.01.2019 та договору про надання правової допомоги №б/н від 08.01.2019;

від відповідач: повноважний представник не з'явився;

від третьої особи: повноважний представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Кривий Ріг до Фізичної особи-підприємця Мухи Віктора Анатолійовича, м. Кривий Ріг; третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД", м. Кривий Ріг про повернення вартості безпідставно набутого майна

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» м. Кривий Ріг звернулось до Фізичної особи-підприємця Мухи Віктора Анатолійовича м. Кривий Ріг з позовом про стягнення вартості безпідставно отриманого майна в розмірі 23808грн.83коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на несплату вартості отриманої теплової енергії за період з 01.01.2015 по 25.03.2017, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.03.2005, акти подачі та припинення подачі теплової енергії, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, статті 1212 та 1213 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2017 у справі №904/6293/17 (головуючий суддя-Новікова Р.Г., судді-Рудь І.А., Ніколенко М.О.) позов комунального підприємства теплових мереж (далі-КПТМ) "Криворіжтепломережа" задоволено, з фізичної особи-підприємця Мухи Віктора Анатолійовича на користь позивача стягнуто 23808 грн. 83 коп. вартості безпідставно отриманого майна.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2017 у справі №904/6293/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мухи Віктора Анатолійовича задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2017 у справі №904/6293/17 скасовано, а справу №904/6293/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 для розгляду справи №904/6293/17 визначено суддю Первушина Ю.Ю.

Ухвалою Господарського суду від 27.08.2018 справу №904/6293/17 прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.09.2018.

20.09.2018 до канцелярії Господарського суду від представника позивача надійшла правова позиція по справі згідно висновків зазначених у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 (вх. 40735/18, 2т., а.с. 138-139).

В підготовчому судовому засіданні 27.09.2018 оголошувалась перерва до 16.10.2018.

11.10.2018 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх. 43968/18, 2т., а.с. 151-152), в яких останній зазначив, що нежитлове приміщення, яке належить Відповідачу і використовується ним, має опалювальну систему, яка є складовою частиною внутрішньобудинкової системи опалення, що свідчить про те, що Відповідач фактично отримував теплову енергію в належному йому приміщенні через належні йому мережі.

16.10.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (2т., а.с. 171-173).

В підготовчому засіданні 16.10.2018 оголошувалась перерва до 29.10.2018.

29.10.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення (вх.46857/18, 2т., а.с. 179-180), в яких відповідач просить суд закрити провадження у даній справі, оскільки він володіє, користується та розпоряджається приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 як фізична особа - громадянин.

29.10.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі (вх. 46901/18, 2т., а.с. 182) в яких позивач стверджує, що оскільки саме відповідач є власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2, то саме його слід віднести до споживачів послуг теплопостачання, який відповідно до чинного законодавства повинен щомісячно здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію. Також зазначено, що правовідносини між позивачем та ТОВ "ДИВОБУД" (третя особа по справі) врегульовано договором №15 про здійснення функцій виконання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до п. 1.1 якого, ТОВ "ДИВОБУД" (Управитель за договором №15) доручає, а КПТМ "Криворіжтепломережа" приймає на себе зобов'язання виконувати функції виконавця комунальних послуг.

29.10.2018 представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД", оскільки ТОВ "Дивобуд" є балансоутримувачем будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача (2т., а.с. 190).

Ухвалою Господарського суду від 29.10.2018 клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД" - задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД" (50002, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, буд.60, ідентифікаційний код юридичної особи 38658016), продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 15.11.2018.

08.11.2018 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви на адресу третьої особи (2т., а.с. 203).

15.11.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви на адресу третьої особи (2т., а.с. 204).

Ухвалою Господарського суду від 15.11.2018 відкладено підготовче засідання на 26.11.2018, у зв'язку з тим, що від третьої особи на електрону адресу суду надійшов лист від 14.11.2018 за змістом якого свідчить, що останнім отримано ухвалу суду лише 12.11.2018, тому необхідний додатковий час для підготовки письмових пояснень по суті спору.

26.11.2018 на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача про проведення підготовчого засідання призначеного на 26.11.2018 без його участі.

Ухвалою Господарського суду від 26.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.12.2018.

20.12.2018 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19000, 00 грн., а також надійшли письмові пояснення.

Судове засідання призначене на 20.12.2018 судом не проведено у зв'язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду від 26.12.2018 призначено судове засідання на 09.01.2019.

09.01.2019 до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області від представника позивача засобами електронного зв'язку надійшло клопотання, в якому останній просить суд перенести розгляд справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника підприємства в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу, якому доручено вести цю справу.

Ухвалою Господарського суду від 09.01.2019 задоволено клопотання позивача, судове засідання відкладено на 16.01.2019.

Позивач у судовому засіданні 16.01.2019 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та третя особа у судове засідання 16.01.2019 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомними.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 19.03.2005 на підставі договору купівлі-продажу, Муха В.А. придбав нежитлове приміщення, вбудоване в першій поверх п'ятиповерхового житлового будинку загальною площею 43,4 кв.м., яке знаходиться у місті Кривий Ріг по вул. Свято-Миколаївська (Леніна), буд. 31, приміщення № 2 (1т., а.с. 10).

30.06.2005 між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» (Постачальник) та Фізичною особою підприємцем Муха Віктором Анатолійовичем (Споживач) укладений договір №4626 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання та пари від 30.06.2005.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 по справі №904/8416/13 визнано недійсним договір №4626 від 30.06.2005 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання та пари. Постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.07.2014 та Вищого господарського суду України від 01.10.2014 дане рішення господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі-Позивач) у позовній заяві стверджує, що здійснює постачання теплової енергії до будинку 31 по вулиці Свято-Миколаївська (Леніна), оскільки даний будинок є багатоповерховим, опалення до приміщення №2 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному йому приміщенні.

Також позивач вказує, що за період з 01.01.2015 по 25.03.2017 поставив, а ФОП Муха В.А. прийняв теплову енергію на суму 23808,83 грн., проте не сплачував вартість отриманого майна за тарифами передбачених для категорії «інші споживачі». Облік споживання теплової енергії здійснювався розрахунковим способом до квітня 2016, а з жовтня 2016 на підставі показників приладу обліку теплової енергії, встановленого в будинку.

Оскільки, відповідач безпідставно отримав послуги з теплопостачання, а повернути їх неможливо, то з аналогією застосування ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість отриманих послуг.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України (ЦКУ), Господарським кодексом України (ГКУ), Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року № 2633-ІУ (далі - Закон), "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 (далі - Правила), Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та теплопостачальною організацією.

У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Слід зазначити, що відповідно статті 1 Закону України "Про теплопостачання", зокрема, саме споживачі та постачальники теплової енергії є суб'єктами відносин у сфері теплопостачання і, як наслідок, відносини у цій сфері встановлюються шляхом укладення договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Разом з цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Критерії розмежування споживачів на певні категорії визначені Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 р. № 2450/15/61-15 (Далі - Лист).

Так, зі змісту зазначеного Листа вбачається, що згідно зі статтею 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Отже, оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами «для бюджетних установ» зазначено, що відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Отже, оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для бюджетних установ» здійснюють такі установи, які підпадають під ознаки зазначеної вище статті 2 Бюджетного кодексу України та відповідають належній структурі ознаки, а підтвердженням статусу «бюджетна установа» може бути витяг з Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Щодо оплати комунальних послуг за тарифами для «інших споживачів» комунальних послуг зазначено, що всі інші особи, які не підпадають під зазначені вище категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів».

Таким чином, Відповідач, який є власником нежитлового приміщення та фізичною особою - підприємцем відноситься до категорії «інші споживачі» через неможливість віднесення останнього до першої та другої категорії споживачів.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами договір купівлі-продажу теплової енергії за вказаним у позовній заяві об'єктом між сторонами не укладений.

Приписами ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Ця стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми цієї статті мають велике значення для вирішення спорів, пов'язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Приймаючи до уваги, що між сторонами фактично склалися договірні відносини, та виходячи із аналізу змісту статей 1212, 1213 ЦК України, їх положення не можуть застосовуватися до правовідносин, які врегульовуються договором.

Судом при прийнятті рішення враховано висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по даній справі.

Суд не погоджується з твердженням Відповідача про те, що справа не підлягає розгляду у господарському суді та провадження у даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу нежитлового приміщення шляхом викупу від 19.03.2005 Муха Віктор Анатолійович (відповідач по справі, покупець за договором) придбав нежитлове підвальне приміщення загальною площею 43,4кв.м., яке розташоване вбудоване в перший поверх п'ятиповерхового житловому будинку за адресою м. Кривий Ріг, вул. Леніна, будинок 31, приміщення 2.

В матеріалах справи наявна Заявка відповідача, яка була адресована КПТМ "Криворіжтепломережа" в якій Відповідач просив укласти договір на теплопостачання в приміщення офісу за адресою вул. Леніна, будинок 31, приміщення 2 (2т., а.с. 8).

Також, Відповідач в другому абзаці свого звернення, яке адресовано позивачу зазначив, що у приміщенні яке повинно обслуговуватись Постачальником температурні показники складають +13 градусів, і такі температурні умови несуть загрозу здоров'ю споживачута порушують ведення останнім, підприємницької діяльності, що в свою чергу, як наслідок, призводить до недоотриманням прибутків (1т., а.с.76).

Суд також приймає до уваги, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Відповідач зареєстрований як Фізична особа - підприємець, станом на день прийняття рішення не перебуває у стані припинення, в графі види діяльності зазначено: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (1т., а.с.14).

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, вищевказані обставини вказують на те, що даний об'єкт - нежитлове приміщення використовується Відповідачем для здійснення підприємницької діяльності.

З огляду на те, що приміщення використовується відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, господарський суд приходить до висновку що дана справа має розглядатись за правилами господарського судочинства.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (ідентифікаційний код: 03342184; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, будинок 9) до Фізичної особи-підприємця Мухи Віктора Анатолійовича (ідентифікаційний код: НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИВОБУД" (50002, місто Кривий Ріг, вулиця Лермонтова, будинок 60, ідентифікаційний код: 38658016) про повернення вартості безпідставно набутого майна - відмовити в повному обсязі.

Сплачений судовий збір залишити за позивачем - Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2019.

Суддя Ю.Ю. Первушин