номер провадження справи 15/159/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 Справа № 908/2674/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя - Горохов І.С.,

за участю секретаря судового засідання Чернетенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі «Мелітопольського району електронних мереж», 72305, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Б. Михайлова, 283

до відповідача Комунального підприємства «Водоканал», Мелітопольської міської ради Запорізької області, 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Покровського, 100

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - Криницин О.В., довіреність №73 від 01.01.2019;

від відповідача - Немченко С.М., розпорядження 59-к від 18.08.2018;

Чеботар О.Р., довіреність №2 від 08.01.2019.

Суть спору:

10.12.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі "Мелітопольського району електронних мереж", Запорізька область, м. Мелітополь до відповідача Комунального підприємства "Водоканал", Мелітопольської міської ради Запорізької області, Запорізька область, м. Мелітополь про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 63 від 01.04.2008 у розмірі 107 497,11 грн, яка складається з пені у розмірі 77 037,99 грн, 3% річних у розмірі 6426,88 грн та інфляційних нарахувань в розмірі 24 032,24 грн.

10.12.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 13.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2674/18, присвоєно справі номер провадження 15/159/18. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 09.01.2019 о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 09.01.2019 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 28.01.2019 об 11 год. 00 хв.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в порушення чинного законодавства в галузі електроенергетики та умов укладеного між сторонами договору №63 від 01.04.2008 відповідачем оплата спожитої в період з 01.11.2017 до 30.09.2018 електричної енергії внесена з порушенням визначених договором строків, у зв'язку з чим за порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 09.12.2017 по 23.10.2018 в сумі 77 037,99 грн, 3% річних за період з 09.12.2017 по 23.10.2018 в сумі 6426,88 грн, інфляційні втрати за період з 09.12.2017 по 23.10.2018 в сумі 24 032,24 грн.

В судовому засіданні 28.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову частково заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечення посилається на те, що несвоєчасна оплата за спожиту електричну енергію відбувається не з його вини, а через несвоєчасне та неповне відшкодування відповідачу з бюджету пільг та субсидій за споживачів КП "Водоканал". Крім того, позивачем своєчасно не зареєстровано податкові накладні (зареєстровано лише в серпні 2018 року), що призвело до притягнення відповідача до відповідальності за несвоєчасність сплати ПДВ. Інфляційні втрати позивачем нараховано необґрунтовано та безпідставно, оскільки позивач здійснив розрахунок інфляції, починаючи з місяця, в якому виникло прострочення, а не з наступного місяця, а також застосував індекси інфляції за неповні місяці прострочення. Відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 10 799,45 грн та 3% річних в сумі 397,57 грн, в іншій частині позову просить відмовити.

Крім того, 08.01.2019 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені до суми 10 799,45 грн, яке обґрунтовано тяжким матеріальним станом відповідача, виконання відповідачем перед позивачем зобов'язання щодо оплати спожитої електричної енергії в повному обсязі, а також відсутністю негативних наслідків у позивача від прострочення виконання зобов'язання відповідачем.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно - апаратного комплексу "Оберіг".

В судому засіданні 28.01.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судових засіданнях, суд встановив.

01.04.2008 ВАТ «Запоріжжяобленерго» (змінено назву на ПАТ «Запоріжжяобленерго») - постачальник електричної енергії в особі начальника Мелітопольського міського району електричних мереж та КП «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області - споживач укладено договір про постачання електричної енергії № 63 (далі за текстом- договір).

За умовами п. 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точки продажу електричної енергії визначаються додатком №2 "Точки продажу електричної енергії споживачу".

Сторони погодили в п. 2.1 договору, що під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно з п. 2.3.4 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатка №5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії".

Згідно з п. 7.2 договору розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та у відповідності до діючого законодавства.

За умовами п. 7 додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Споживач зобов'язаний до 30 (31) числа місяця, наступного за розрахунковим, повністю здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення згідно Порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам (п. 7.1. додатку №4).

Відповідно до п. 9.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2009 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з листопада 2017 року по вересень 2018 року включно відповідач споживав активну електричну енергію, що підтверджується актами про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію та рахунками за відповідний період.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної оплати спожитої активної електроенергії стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Правовідносини сторін є господарськими та виникли з договору про постачання електричної енергії № 63 від 01.04.2008, який за змістом закріплених у ньому праві та обов'язків сторін є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 11 додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" до договору споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії.

Позивач оплатив виставлені рахунки наступним чином.

У листопаді 2017 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 153 241 кВт.год на суму 330 279,72 грн. Для оплати виставлено рахунок № 63/11а від 30.11.2017 на суму 330 279,72 грн, який виставлений відповідачу 01.12.2017, строк оплати настав 09.12.2017. Рахунок оплачено 14.12.2017.

У грудні 2017 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 206 206 кВт.год на суму 443 311,56 грн. Рахунок № 63/12а від 31.12.2017 на суму 443 311,56 грн. виставлений відповідачу 02.01.2018, строк оплати настав 11.01.2018. Рахунок оплачено 09.02.2018 на суму 133 417,00 грн., 12.02.2018 на суму 309 894,56 грн.

У січні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 185 746 кВт.год на суму 434 097,31 грн. Рахунок № 63/1 а від 31.01.2018 на суму 434 097,31 грн. виставлений відповідачу 01.02.2018, строк оплати настав 09.02.2018. Рахунок оплачено 02.03.2018 на суму 168 583,00 грн., 21.03.2018 на суму 112 730,83 грн., 28.03.2018 на суму 152 783,48 грн.

У лютому 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 151 502 кВт.год на суму 368 846,16 грн. Рахунок № 63/2а від 28.02.2018 на суму 368 846,16 грн. виставлений відповідачу 01.03.2018, строк оплати настав 10.03.2018. Відповідачем рахунок оплачено 28.03.2018 в розмірі 368 846,16 грн.

У березні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 188 466 кВт.год на суму 456 131,45 грн. Рахунок № 63/3а від 31.03.2018 на суму 456 131,45 грн. виставлений відповідачу 03.04.2018, строк оплати настав 11.04.2018. Відповідачем рахунок оплачено 27.04.2018 в розмірі 456 131,45 грн.

У квітні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 199 999 кВт.год на суму 497 680,72 грн. Рахунок № 63/4а від 30.04.2018 на суму 497 680,72 грн. виставлений відповідачу 03.05.2018, строк оплати настав 12.05.2018. Відповідачем рахунок оплачено 30.05.2018 на суму 497 680,72грн.

У травні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 221 133 кВт.год на суму 550 270,90грн. Рахунок № 63/5а від 31.05.2018 на суму 550 270,90 грн. виставлений відповідачу 04.06.2018, строк оплати настав 13.06.2018. Відповідачем рахунок оплачено 26.06.2018 в розмірі 550 270,90 грн.

У червні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 240 100 кВт.год на суму 597 468,68 грн. Рахунок № 63/6а від 30.06.2018р. на суму 597 468,68 грн. виставлений відповідачу 02.07.2018, строк оплати настав 10.07.2018. Відповідачем рахунок оплачено 25.07.18 в розмірі 597 468,68 грн.

У липні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 187 905 кВт.год на суму 475 899,48г рн. Рахунок № 63/7а від 31.07.2018 на суму 475 899,48 грн. виставлений відповідачу 01.08.2018, строк оплати настав 10.08.2018. Відповідачем рахунок оплачено 27.08.18 в розмірі 475 899,48 грн.

У серпні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 179 359 кВт.год на суму 454 255,37 грн. Рахунок № 63/8а від 31.08.2018 на суму 454 255,37 грн. виставлений відповідачу 03.09.2018, строк оплати настав 11.09.2018. Відповідачем рахунок оплачено 28.09.18 в розмірі 454 255,37 грн.

У вересні 2018 року відповідачем відповідно до акту про спожиту активну електричну енергію спожито електроенергії 170 263 кВт.год на суму 431 218,28 грн. Рахунок № 63/9а від 30.09.2018 на суму 431 218,28 грн. виставлений відповідачу 01.10.2018, строк оплати настав 09.10.2018. Відповідачем оплачено 17.10.2018 в розмірі 200 000 грн, 23.10.18 в розмірі 231 218,28 грн.

З викладеного вбачається, що рахунки оплачувались відповідачем з простроченням. Дати та суми оплат підтверджуються наявними у справі копіями виписок по рахунку позивача та актами звірки сторін.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено у ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами ст. 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору встановлено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних-вимог доручень за активну електроенергію (п. 10 додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію") споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Таким чином, договором про постачання електричної енергії №63 від 01.04.2008 сторони передбачили нарахування пені протягом усього періоду прострочення.

Наданий позивачем розрахунок пені суд визнав вірним як в частині розрахунку сум, так і в частині визначення періоду нарахування штрафних санкцій.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Позивач надіслав суду позов 04.12.2018, а період нарахування пені визначено з 09.12.2017.

При цьому клопотання про застосування строку позовної давності відповідачем не заявлено, відтак вимога про стягнення пені в сумі 77 037,99 грн підлягає задоволенню.

Однак відповідачем заявлено клопотання про зменшення пені до суми 10 799,45 грн.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Підставою для зменшення пені відповідач зазначає складний фінансовий стан підприємства, повну оплату відповідачем основного боргу за договором та відсутність у позивача збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання з боку відповідача.

Щодо майнового стану відповідач зазначає, що відповідно до звіту про фінансовий стан на 31 грудня 2017 року збиток підприємства складає 252 884 000,00 грн., збиток підприємства на 01.04.2018 складає 26 233 000,00 грн., збиток на 01.07.2018 складає 25 404 000,00 грн., відтак стягнення штрафних санкцій у повному обсязі може призвести до припинення діяльності підприємства.

В запереченнях на позов відповідач також посилався на те, що несвоєчасна оплата за спожиту електричну енергію відбувається не з його вини, а через несвоєчасне та неповне відшкодування відповідачу з бюджету пільг та субсидій за споживачів КП "Водоканал".

Крім того, посилається на те, що позивач протиправно не реєструє податкові накладні за період з жовтня 2017 року по серпень 2018 року, внаслідок чого КП «Водоканал» ММНРЗО буз змушений сплачувати ПДВ за електричну енергію з власних коштів. Крім того, за несвоєчасну сплату ПДВ за електричну енергію на підприємство було накладено штраф у розмірі 240190,98 грн. та інші штрафи у розмірі 15553,11 грн. Все це негативно сказалося на можливості своєчасно сплачувати за електричну енергію.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування неможливість своєчасного розрахунку за придбану електричну енергію власними коштами відповідачем надано належні докази на підтвердження свого майнового стану у спірному періоді (звіти про фінансові результати).

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Дослідивши докази надані сторонами, враховуючи матеріальні інтереси сторін, враховуючи значимість підприємства відповідача для міста Мелітополя, оскільки його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста, а також враховуючи повну оплату відповідачем спожитої електричної енергії суд вважає за можливе зменшити нарахований розмір пені на 80% та стягнути з відповідача 15 407,60 грн.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати активної електричної енергії 3% річних за період з 09.12.2017 по 23.10.2018 в сумі 6426,88 грн. та інфляційні втрати за прострочення оплати активної електричної енергії за період з 09.12.2017 по 23.10.2018 у сумі 24032,24 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних, виконаний позивачем, та визнано позовні вимоги в цій частині законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до роз'яснення, викладеного в пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вбачається із зазначених рекомендацій Верховного Суду України, для визначення індексу інфляції в цілому за період прострочення, індекси інфляції за цей період перемножуються.

Виходячи з цього, інфляція нараховується на суму основного боргу, яка існувала на кінець місяця, в якому виникло прострочення і за наступні повні місяці, в яких сума боргу не була сплачена. При розрахунку інфляційних втрат для суми основного боргу, яка існувала декілька місяців, індекси інфляції за кожний повний місяць прострочення перемножуються між собою та визначається середній показник, який застосовується до суми боргу.

Позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат без урахування зазначених рекомендацій, зокрема, здійснив розрахунок інфляції, починаючи з місяця, в якому виникло прострочення, а не з наступного місяця, а також застосував індекси інфляції за неповні місяці прострочення.

Так, від суми боргу по рахунку № 63/11а від 30.11.2017 на суму 330 279,72 грн позивач не повинен був розраховувати інфляцію, оскільки прострочення існувало менше місяця;

- від суми боргу по рахунку № 63/12а від 31.12.2017 на суму 443 311,56 грн позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат, починаючи з місяця, в якому виникло прострочення, а не з наступного місяця, також застосував індекс інфляції за неповні місяці прострочення;

- від суми боргу по рахунку № 63/1а від 31.01.2018 на суму 434 097,31 грн позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат, починаючи з місяця, в якому виникло прострочення, а не з наступного місяця, також застосував індекс інфляції за неповні місяці прострочення;

- від суми боргу по рахунку № 63/2а від 28.02.2018 на суму 368 846,16 грн позивач не повинен був розраховувати інфляцію, оскільки прострочення існувало менше місяця;

- від суми боргу по рахунку № 63/За від 31.03.2018 на суму 456 131,45 грн позивач не повинен був розраховувати інфляцію, оскільки прострочення існувало менше місяця;

- від суми боргу по рахунку № 63/8а від 31.08.2018 на суму 454 255,37 грн позивач не повинен був розраховувати інфляцію, оскільки прострочення існувало менше місяця.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги судом задовольняються частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312 м. Мелітополь Запорізької області, вул. Покровського, б. 100, ідентифікаційний код юридичної особи 03327090) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі «Мелітопольського району електричних мереж» (72305 м. Мелітополь Запорізької області, вул. Б. Михайлова, б. 283; ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) суму пені в розмірі 15 407,60 грн (п'ятнадцять тисяч чотириста сім гривень 60 коп.), 3% річних у розмірі 6426,88 грн. (шість тисяч чотириста двадцять шість грн. 88 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312 м. Мелітополь Запорізької області, вул. Покровського, б. 100, ідентифікаційний код юридичної особи 03327090) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі «Мелітопольського району електричних мереж» (72305 м. Мелітополь Запорізької області, вул. Б. Михайлова, б. 283; ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) суму судового збору в розмірі 1368,08 (одна тисяча триста шістдесят вісім грн. 08 коп.). Видати наказ.

У задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 61 630,39 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 24 032,24 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

Суддя І. С. Горохов