ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Справа № 924/608/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи, які в судове засідання не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обме-женою відповідальністю «Компанія «Агролідер» на рішення господарського суду Хмельницької об-ласті від 12.09.2017 року, повний текст якого складено 12.09.2018 року, у справі №924/608/18 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова

компанія» смт.Баришівка Беришівського р-ну Київської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агролідер»

с.Лісові Гринівці Хмельницького р-ну Хмельницької обл.

про стягнення 2 364 236 грн. 71 коп. боргу, штрафу, пені, інфляційних втрат

та 3% річних,-

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компа-нія» (надалі в тексті ТзОВ «Баришівська зернова компанія») звернулась до господарського суду Хмельницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агролі-дер» (надалі в тексті ТзОВ «Компанія «Агролідер») про стягнення 1 100 000 грн. боргу за поста-влений товар, 391 215 грн. 05 коп. пені та 278 502 грн. 57 коп. штрафу у розмірі 10% від суми поставки згідно укладеного договору, а також 506 093 грн. 09 коп. інфляційних втрат і 88 426 грн. -3% річних.(арк.справи 2-4).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.09.2017р. у справі №924/608/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення із Відповідача на користь Позивача 1100000 грн. заборгованості, 142 953 грн. 42 коп. пені, 278 502 грн. 57 коп. штрафу, 364 979 грн. 08 коп. інф-ляційних втрат та 88 384 грн. 82 коп. -3% річних. В решті вимог відмовлено за безпідставністю. (арк.справи 133-135).

Суд вмотивував своє рішення тим, що сума боргу за поставлений товар підтверджується ма-теріалами справи. Проте, здійснивши перерахунок пені, штрафу, інфляційних та річних суд першої інстанції дійшов висновку, що при обчисленні сум даних вимог Позивач припустився помилок, а саме відносив до днів прострочення дні оплати, що стало підставою відмови в частині стягнення 248 261 грн. 63 коп. пені, 141 114 грн. 01 коп. інфляційних втрат та 41 грн. 18 коп. -3% річних. (арк.справи 134-135).

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційно-го господарського суду, в якій просить продовжити строк для подачі апеляційної скарги та почи-нати початок перебігу строку з 18.09.2018р., а також скасувати рішення господарського суду Хме-льницької області від 12.09.2018р. у даній справі в частині стягнення з нього 31 438 грн. 42 коп. штрафних санкцій, 364 979 грн. 08 коп. інфляційних втрат і 8 884 грн. 82 коп. -3% річних та ухвали-ти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.(арк.справи 159-160, 169-171).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції непов-но зясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та проце-суального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що в договорі сторони передбачили термін розрахунку в банківських днях, тому вважає, що оскільки Відповідач може здійснювати оплату лише в банківські дні, то й розрахунок штрафних санкцій слід прово-дити виключно по банківських днях прострочення виконання зобовязання. Крім того, наголошує, що в договорі сторони не передбачили можливості нарахування інфляційних та річних.(арк.справи 170).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2018р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Відповідача.(арк.справи 162).

Через канцелярію апеляційного суду 16.01.2019р. надійшов відзив Позивача на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.(арк.справи 182-184).

Учасники справи не забезпечили явку своїх представників у призначене на 22.01.2019р. су-дове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку. (арк.справи 179-181).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, пе-ревіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуально-го права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Баришівська зернова компанія»-постачальник та ТзОВ «Компанія «Агролідер»-покупець уклали 30.09.2016р. договір поставки №3009/16 (надалі в тексті Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобовязується передати у власність покуп-ця квасолю білу дрібну урожаю 2016 року, в загальній кількості 300,00 тонн+1-5% (товар), а поку-пець зобовязується прийняти та оплатити товар. Сторони погодили, що товар передається поста-чальником та приймається покупцем за заліковою вагою (фізична маса товару, зменшена на розра-хункову величину маси відхилень фактичних показників якості від базових показників, зазначених в пункті 1.9 Договору). Величина маси відхилень фактичних показників якості від базових показ-ників розраховується за формулами, відповідно до акту-розрахунку (додаток №1 до Договору). Акт-розрахунок складається сертифікованою лабораторією покупця на складі покупця, який зна-ходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с.Лісові Гринівці, вул.Центра-льна, 1-Б.(арк.справи 9-13).

Поставка товару партіями допускається. Мінімальна партія 20,0 тон (п.1.1.1 Договору).

Ціна однієї тони товару на дату підписання Договору становить 12 965 гривень, в тому чис-лі ПДВ 2 160,83 грн., що еквівалентно 500 доларів США по курсу купівлі іноземної валюти долар США до української гривні на міжбанківському валютному ринку України, встановлений на дату підписання даного договору в графі «Безготівковий курс» «Купівля», що представлений на сайті http://minfin.com.ua/currency/contracts і складає 25,93 грн. за 1,0 долар США.(п.1.2 Договору).

Орієнтовна загальна вартість даного договору складає 3 889 500 гривень, в т.ч. 648 250,00 грн. ПДВ, що еквівалентно 150 000 доларів США.(п.1.3 Договору).

Приймання товару покупцем по кількості та якості здійснюється на складі покупця згідно п.1.4 Договору, уповноваженими представниками постачальника і покупця. Товар приймається за заліковою вагою, яка визначається уповноваженими представниками сторін на складі покупця, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с.Лісові Гринівці, вул. Централь-на, 1-Б. Залікова вага товару визначається як фізична маса товару, зменшена на розрахункову ве-личину маси відхилень фактичних показників якості від базових показників, зазначених в пункті 1.9 Договору.(п.п.1.4, 1.10 Договору).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує факт передачі товару (п.1.5 Договору).

Відповідно до п.1.6 Договору термін поставки всього обсягу товару до 30.10.2016 р.

Поставка товару, згідно п.1.12 Договору, здійснюється на умовах FСА (Інкотерсмс 2010) склад постачальника: - Київська область, м.Березань, вул.Привокзальна,11;

- Київська область, Яготинський район, с.Сотниківка, вул.Серпнева, 65.

Доставка товару до складу покупця здійснюється автотранспортом та за рахунок покупця. Склад покупця: Хмельницька область, Хмельницький район, с.Лісові Гринівці, вул.Центральна, 1-Б.

У п.2.1, п.2.2 Договору сторони обумовили, що покупець здійснює оплату за відповідну пар-тію товару протягом 4-х банківських днів з дати поставки такої партії на склад покупця. Датою проведення оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий раху-нок постачальника. Покупець зобовязаний, зокрема здійснити оплату товару в строки й порядку, передбачені цим договором (п.3.4 Договору).

За порушення терміну оплати партії товару покупець на вимогу постачальника сплачує пе-ню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки оплати від неоплаченої вартості товару. Якщо термін прострочки по оплаті або по поставці партії товару перевищує 7 ка-лендарних днів винна сторона, крім пені, сплачує штраф в розмірі 10% від вартості не оплачено-го/не поставленого товару.(п.п.4.1, 4.3, 4.4 Договору).

У п.4.7 Договору сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення оп-лати товару припиняється через дванадцять місяців від дати, коли товар мав бути оплачений.

Договір, згідно п.8.1 набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12. 2016р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань по даному договору. Закін-чення терміну дії говору не звільняє сторони від виконання зобовязань, які виникли у період дії договору та від відповідальності за порушення цих зобовязань.

Договір підписаний директорами та скріплений відтисками печаток товариств.(арк.справи 13).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №3009/16 від 30.09.2016р. Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар: «Квасоля» на суму 2 785 025 грн. 70 коп., що стверд-жується видатковими накладними від 20.10.2016р. №14191 на суму 783 473 грн. 10 коп.(83 940 кг), №14192 на суму 2 001 552 грн. 60 грн.(214 443 кг), які підписані сторонами, скріплені відтиском пе-чатки Відповідача.(арк.справи 18, 20). Зазначене також відображено у картці рахунку 361 Позивача за жовтень 2016р. червень 2018р.(арк.справи 22).

Крім того, Позивачем на підставі Договору виставлено Відповідачу рахунки від 20.10.2016р. на оплату товару «Квасоля», а саме: №370 на суму 783 473,10 грн. (83 940 кг), №371 на суму 2001552,60 грн. (214 443 кг).(арк.справи 19, 21).

З матеріалів справи а саме з виписок з банківського рахунку ТзОВ «Баришівська зернова компанія» вбачається, що Відповідачем 05.01.2017р. сплачено на рахунок Позивача кошти в сумі 485 025 грн. 70 коп., 22.02.2017р. 200 000 грн. в якості оплати за квасолю згідно рахунку №370 від 20.10.2016р. за договором №3009/16 від 30.09.2016р.; 31.07.2017р. 210 000 грн. в якості оплати за квасолю згідно рахунків №370, №371 від 20.10.2016р. за договором №3009/16 від 30.09.2016р.; за 29.09.2017р. 490 000 грн., 08.12.2018р. 100 000 грн., за 04.01.2018р. 200 000 грн. в якості оплати за квасолю згідно рахунку №371 від 20.10.2016р., за договором №3009/16 від 30.09.2016р., всього 1 685 025 грн. 70 коп.(арк.справи 24-30).

Крім того, матеріали справи містять підписаний та скріплений відтисками печаток акт звір-ки взаємних розрахунків станом на 03.05.2018р. за договором №3009/16 від 30.09.2016р., з якого вбачається, що заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 1 100 000 грн.(арк. справи 31).

Так, враховуючи неоплату ТзОВ «Компанія «Агролідер» вартості частини поставленого то-вару ТзОВ «Баришівська зернова компанія» звернулась до господарського суду Хмельницької об-ласті із позовом про стягнення 1 100 000 грн. боргу за поставлений товар. Крім того, на підставі п.п. 4.3, 4.4 Договору Позивач нарахував 391 215 грн. 05 коп. пені та 278 502 грн. 57 коп. штрафу у розмірі 10% від суми поставки, а також на підставі ст.625 ЦК України та п.4.1 Договору 88 426 грн. -3% річних та 506 093 грн. 09 коп. інфляційних втрат.(арк.справи 4, 118-127).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобовязанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико-нати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтере-су. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Матеріалами справи стверджено, що 30.09.2016р. з моменту укладення Договору між сто-ронами виникли відносини поставки, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, яке містять статті 265 ГК України та 712 ЦК України: коли продавець (постачальник), який здій-нює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у вла-сність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повяза-них з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязує-ться прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, як-що інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України та п.1 Договору факт прийняття Відповідачем товару зумовлює виникнення у нього зобовязання оплатити вартість частини товару в сумі 1 100 000 грн.

При цьому, зважаючи на межі перегляду рішення суду першої інстанції з урахуванням дово-дів та вимог апеляційної скарги колегія суддів не перевіряє правомірність рішення щодо стягнен-ня з Відповідача 31 438 грн. 42 коп. штрафних санкцій, 364 979 грн. 08 коп. інфляційних втрат та 8884 грн. 82 коп. -3% річних.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції факт поставки товару Позивачем підт-верджується накладними від 20.10.2016р. №14191 на суму 783 473 грн. 10 коп. (83 940 кг), №14192 на суму 2 001 552 грн. 60 грн. (214 443 кг), які підписані сторонами, скріплені відтиском печатки відповідача.(арк.справи 18,20).

При цьому, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім пере-конанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога про стягнення з Відповідача 1 100 000 грн. заборгованості по розра-хунках за товар, отриманий згідно накладних є обґрунтованою. При цьому, сам Відповідач не запе-речує щодо прострочення виконання зобовязання з оплати отриманого товару.

Разом з тим, Відповідач наголошує, що сторони передбачили в Договорі термін розрахунку в банківських днях, тому вважає, що оскільки Відповідач може здійснювати оплату лише в банків-ські дні, то й розрахунок штрафних санкцій слід проводити виключно по банківських днях прост-рочення виконання зобовязання. Крім того, наголошує, що в договорі сторони не передбачили мо-жливості нарахування інфляційних та річних.(арк.справи 170).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач заявив до стягнення додаткові вимоги.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.(статті 526, 530 ЦК України).

Перевіривши згідно ст.625 ЦК України розрахунок суми додаткових вимог, колегія суддів по-годжується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованими і такими що підлягають задово-ленню є 364 979 грн. 08 коп. інфляційних втрат та 88 384 грн. 82 коп. -3% річних. При цьому, пра-вомірно відмовлено судом в частині 141 114 грн. 01 коп. інфляційних втрат як таких, що обчислені без урахування дефляції та за періоди прострочення менше місяця та 41 грн. 18 коп. -3% річних як таких, що нараховані на дні, коли здійснювались оплати.

Таким чином, оспорювані Відповідачем суми інфляційних втрат і річних нараховані підс-тавно та обчислені арифметично вірно, тому підлягають стягненню з Відповідача, про що вірно вказано судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зауважує, що стаття 625 ЦК України застосовується незалежно від умов договору у разі користування чужими коштами. Тому, враховуючи прострочення виконання зобовязання з вчасної сплати вартості поставленого товару безпідставним вбачається апеляцій-ному суду посилання Скаржника на відсутність у договорі умов щодо стягнення інфляційних втрат та річних. Крім того, відповідно до п.4.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобовязан-ня може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Як зазначалось вище, пунктом 4.3 Договору сторони узгодили, що за порушення терміну оп-лати партії товару покупець сплачує на вимогу постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки оплати від неоплаченої вартості товару.

Перевіривши розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача 142 953 грн. 42 коп. пені.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що пеню в сумі 391 215 грн. 05 коп., заявлену Позивачем до стягнення обчислено за період з 05.07.2017р. по 05.07. 2018р., проте, не прийнято до уваги, що пунктом п.4.7 Договору встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення оплати товару припиняється через дванадцять місяців від дати, коли товар мав бути оплачений. Враховуючи дату, коли товар мав бути оплачений, а саме: 27.10. 2016р. відповідно до п.4.7 Договору нарахування пені припиняється через дванадцять місяців від 27.10.2016р., тобто 27.10.2017р.

Таким чином, у задоволенні позову про стягнення 248 261 грн. 63 коп. пені відмовлено обґ-рунтовано.

Колегія суддів також зауважує, що 278 502 грн. 57 коп. штрафу нараховані на підставі п.4.3 Договору та обчислені вірно, а тому теж підлягають стягненню з Відповідача на користь Позива-ча.

При цьому, колегія суддів відхиляє як необґрунтоване твердження Скаржника на необхід-ність нараховувати штрафні санкції виключно по банківських днях, оскільки таке суперечить при-писам ст.549 ЦК України щодо нарахування пені за кожен день прострочення виконання грошово-го зобовязання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, тому рішен-ня суду першої інстанції належить залишити без змін.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обовязок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпо-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Волинської області від 12.07.2018р. у справі №903/406/18 залишити без задо-волення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/406/18 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.