ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
УХВАЛА

22 січня 2019 року Справа № 915/1845/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032)

в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція», (промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001);

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Енергомашкомплект» (АДРЕСА_1, 61082);

про стягнення грошових коштів у сумі 3856 грн. 14 коп. - пені та штрафу за договором поставки від 27.04.2018 № 53-123-01-18-04303,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився.

Суть спору:

22.12.2018 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» звернулося до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Енергомашкомплект» з позовом про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 3856 грн. 14 коп., із яких: 1424 грн. 34 коп. - пеня, 2431 грн. 80 коп. штраф.

Крім того, у позовній заяві позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.12.2018 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1845/18; задоволено клопотання позивача, викладене в позовній заяві, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження; визначено відповідачу 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; надано позивачу 5-денний строк від дня отримання даної ухвали надати суду письмову заяву з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 ГПК України, до якої додати письмові пояснення та докази усунення недоліків позову, викладених у мотивувальній частині ухвали; розгляд справи по суті призначено на 22.01.2019 о 10 год. 00 хв. встановлено сторонам процесуальний строк для надання суду заяв по суті справи.

18.01.2019 до суду від позивача електронною поштою надійшов лист № 32/993 від 17.01.2019 на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.12.2018 у справі № 915/1845/18 (оригінал вказаного листа надійшов до суду 21.01.2019 засобами поштового звязку).

Крім того, 18.01.2019 до суду від відповідача електронною поштою надійшла заява № 32/942 від 17.01.2019 про закриття провадження у справі №915/1845/18 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у звязку з оплатою відповідачем заборгованості в повному обсязі та повернення позивачу сплаченого судового збору в сумі 1762,00 грн. відповідно до платіжного доручення № АЭС/11043 від 12.12.2018 (оригінал вказаної заяви надійшов до суду 21.01.2019 засобами поштового звязку).

22.01.2019 до суду від позивача електронною поштою надійшло клопотання № 32/06 від 21.01.2019 про розгляд справи № 915/1845/18 без участі представника позивача.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву не виконав, про причини невиконання вимог суду не повідомив.

22.01.2019 представники сторін в судове засідання не зявилися. Разом з тим, позивач просив суд здійснити розгляд справи № 915/1845/18 без участі представника позивача (клопотання № 32/06 від 21.01.2019). Відповідач свого повноважного представника в судове засідання 22.01.2019 не направив, про причини його незявлення суд не сповістив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про отримання відповідачем 29.12.2018 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.12.2018 у справі № 915/1845/18 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 353.

Водночас, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

22.01.2019 за результатами розгляду заяви позивача № 32/942 від 17.01.2019 про закриття провадження у справі №915/1845/18, суд на підставі ст. ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України підписав вступну та резолютивну частини ухвали.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

27.04.2018 між сторонами був укладений договір № 53-123-01-18-04303 на постачання товару на суму 41 988,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018 постачання повинно здійснюватися з 01.05.2018 по 31.05.2018.

На підставі укладеної додаткової угоди №1/53-123-01-18-04303 від 11.06.2018 року до п.3.1 вищезазначеного договору внесені зміни, а саме: постачання повинно здійснюватися з 01.05.2018 року по 27.06.2018.

Відповідно до п.3.3 договору № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018, датою постачання є дата отримання товару на складі позивача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до пункту 4.1 договору № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018, у разі порушення зобовязань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, «ПОСТАЧАЛЬНИК» зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,1 від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів ПОСТАЧАЛЬНИК зобовязаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Як слідує з видаткової накладної №191 від 25.06.2018, 27.06.2018 відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 7248,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної №231 від 06.08.2018, 08.08.2018 відповідачем, з простроченням, було здійснено постачання позивачу товару на суму 34740,00 грн.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача сум пені та штрафу на суму несвоєчасно поставленого товару, в порядку п. 4.1 договору.

Підставою договір поставки № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018 та додаткова угода до договору, видаткові накладні, застосування статей 526, 530, 546, 611 Цивільного кодексу України.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

За даними позивача, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018 щодо постачання товару у встановлений строк, 11.07.2018 року на адресу відповідача позивачем було скеровано претензію №32/11398 від 11.07.2018 року про сплату пені в сумі 486,36 грн. та про поставку товару на суму 34 740,00 грн. (відповідно до довідки поштового відділення Харків-32. претензія повернута у звязку із закінченням встановленого строку зберігання). Крім того, 27.09.2018 та 05.11.2018 позивачем на електронну адресу відповідача було направлено скановану копія претензії для врегулювання спірного питання у досудовому порядку.

При цьому, наявні в матеріалах докази свідчать про таке:

На виконання умов вищенаведеного договору № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018, позивач протягом червня-серпня 2018 року передав, а відповідач прийняв товар за такими видатковими накладними на загальну суму 41988,00 грн.:

- № 191 від 25.06.2018 на суму 7248,00 грн.;

- № 231 від 06.08.2018 на суму 34740,00 грн.;

Отже, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість зі сплати пені та штрафу за договором № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018 в загальному розмірі 3856,14 грн., яких: 1424,34 грн. пені та 3431,80 грн. штрафу.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача та наявність підстав для закриття провадження у даній справі, виходячи з такого:

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до змісту ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум відповідачем не спростовано.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства, в звязку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Водночас, в період розгляду даної справи, згідно наданої позивачем банківської виписки Філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 15.01.2019 (за дату 14.01.2019) вбачається, що відповідач здійснив сплату претензійних вимог згідно позовної заяви № 32/20693 від 07.12.2018, за договором № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018 в сумі 3856,14 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем повністю погашено заявлені позивачем за даним позовом до стягнення суми, між сторонами не залишилось спірних питань по суті спору.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даній справі відсутній предмет спору у звязку з тим, що відповідачем у повному обсязі погашено заявлену позивачем до стягнення з відповідача суму заборгованості за договором № 53-123-01-18-04303 від 27.04.2018.

Таким чином, беручи до уваги наведені норми та обставини, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з приписами ч. ч. 3-5 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги: заяву позивача № 32/942 від 17.01.2019 про закриття провадження у справі №915/1845/18, в якій останній просив повернути сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. відповідно до платіжного доручення № АЭС/11043 від 12.12.2018, з урахуванням вищенаведених процесуальних норм, суд дійшов висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в загальній сумі 1762,00 грн.

Враховуючи наведені норми та обставини, суд вважає за можливе заяву позивача № 32/942 від 17.01.2019 про закриття провадження у справі №915/1845/18 в частині повернення судового збору задовольнити та повернути позивачу з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

При цьому, оригінал платіжного доручення № АЭС/11043 від 12.12.2018 залишається в матеріалах судової справи № 915/1845/18.

Керуючись ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 73, 74, 86, 126, 130, 201, 231, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі № 915/1845/18.

2. Повернути Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1762,00 грн., перерахований згідно з платіжним дорученням № АЭС/11043 від 12.12.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 23.01.2019.

Суддя О.Г. Смородінова