ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 січня 2019 р. справа № 903/7/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни

та за відсутності представників сторін у зв'язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Захаревич Софії Анатоліївни, м.Ковель

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича, смт. Мар'янівка Горохівського району

про стягнення 500 Євро

Встановив:

02 січня 2019 року Фізична особа-підприємець Захаревич Софія Анатоліївна звернулась до господарського суду з позовом від 27.12.2018р. про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича 500 Євро.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань стосовно поставки товарно-матеріальних цінностей (пароконвектомату) та неповернення на вимогу Фізичної особи-підприємця Захаревич Софії Анатоліївни переданих згідно товарних чеків №201018126 від 26.01.2018р., №20180130 від 30.01.2018р., №20180220 від 20.02.2018р. в якості авансових платежів грошових коштів.

Ухвалою суду від 04.01.2019р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 31.01.2019р., запропоновано учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні матеріали, явку повноважних представників сторін в судове засідання визначено на їх розсуд.

29 січня 2019 року відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Волинської області було зареєстровано клопотання Фізичної особи-підприємця Захаревич Софії Анатоліївни від 29.01.2019р. про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому пред'явлені до відповідача позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов повністю. На виконання вимог ухвали суду від 04.01.2019р. долучає до матеріалів справи оригінал: боргової розписки підприємця Пашкевича Б.Є., товарних чеків №201018126 від 26.01.2018р. на суму 1000 Євро, №20180130 від 30.01.2018р. на суму 600 Євро, №20180220 від 20.02.2018р. на суму 1000 Євро, виписки та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно підприємця Пашкевича Б.Є.

Відповідач своїм правом на участь в судовому розгляді не скористався, відзиву на позов не подав, причини неявки (особистої чи представника) в судове засідання суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвала від 04.01.2019р. про відкриття провадження у справі, як це вбачається із поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, була вручена підприємцю Пашкевичу Б.Є. 12 січня 2019 року).

Згідно з приписами частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене суд вважає, що у відповідача існувало достатньо часу для підготовки та своєчасного подання до господарського суду мотивованого відзиву на позовну заяву, письмових пояснень з приводу пред'явленого позову, направлення в судове засідання у встановлений день та час свого повноважного представника, особистої явки в засідання суду.

Проаналізувавши подані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення засідання у даній справі, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи подані позивачем докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред'явлений до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов'язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

В січні місяці 2018 року між Фізичною особою-підприємцем Захаревич Софією Анатоліївною (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Пашкевичем Богданом Євгеновичем (відповідач) було досягнуто усної домовленості щодо поставки товарно-матеріальних цінностей (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R).

Відповідно до досягнутих між сторонами домовленостей, вартість пароконвектомату Unox XEVC0711E1R становить 2600 Євро.

На виконання досягнутої домовленості позивачем згідно товарних чеків №201018126 від 26.01.2018р. на суму 1000 Євро, №20180130 від 30.01.2018р. на суму 600 Євро, №20180220 від 20.02.2018р. на суму 1000 Євро було виплачено підприємцю Пашкевичу Б.Є. грошові кошти в загальному розмірі 2600 Євро.

В порушення зобов'язальних відносин ФОП Пашкевич Б.Є. не виконав поставку товару (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R) до 15.02.2018р.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо поставки товару (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R) згідно усної домовленості сторін, було складено боргову розписку за підписом Пашкевича Б.Є. в якій він зазначив, що позичив (взяв в завдаток) 26.01.2018р. у сумі 1000 Євро, 30.01.2018р. у сумі 600 Євро, 20.02.2018р. у сумі 1000 Євро у Захаревич Софії Анатоліївни грошові кошти для купівлі пароконвектомату Unox XEVC0711E1R. Загальна сума за товар (пароконвектомат Unox XEVC0711E1R) становить 2600 Євро, до 15.02.2018р. зобов'язувався поставити пароконвектомат, але зобов'язання порушив. Зобов'язався повернути повну суму коштів до 15.03.2018р. до 17:00 год.

Фізична особа-підприємець Захаревич Софія Анатоліївна у позовній заяві, зазначає, що у період з березня місяця по жовтень місяць 2018 року підприємцем Пашкевичем Б.Є. було повернуто 2100 Євро. Станом на день подання позову до суду неповернутими на вимогу Фізичної особи-підприємця Захаревич Софії Анатоліївни залишаються кошти (авансові платежі) в розмірі 500 Євро.

Неповернення грошових коштів відповідачем в розмірі 500 Євро згідно зобов'язання, визначеного у борговій розписці, виступило підставою для звернення підприємця Захаревич С.А. до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Приписами 665 ЦК України встановлено, що у разі відмови продавця передати проданий товар, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

В даному випадку суд вважає, що між сторонами було укладено усну угоду щодо поставки товару (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R), у відповідності до умов усної домовленості відповідачем було взято на себе зобов'язання щодо поставки позивачу товару, а останнім зобов'язання стосовно прийняття та оплати товару.

Судом встановлено, що позивач виконав зобов'язання щодо здійснення попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R), що підтверджується копіями та оглянутими в судовому засіданні оригіналами товарних чеків №201018126 від 26.01.2018р. на суму 1000 Євро, №20180130 від 30.01.2018р. на суму 600 Євро, №20180220 від 20.02.2018р. на суму 1000 Євро, а всього на суму 2600 Євро.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В порушення зобов'язальних відносин підприємець Пашкевич Б.Є. не виконав поставку товару (пароконвектомату Unox XEVC0711E1R).

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Станом на день винесення судом рішення, відповідачем доказів поставки товару на суму оплачену позивачем, або повернення грошових коштів не подано.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо поставки товару та неповернення всієї суми передоплати, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 500 Євро попередньої оплати обґрунтована та підлягає задоволенню.

Сума попередньої оплати повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована чи заперечена відповідачем, визнається відповідачем у борговій розписці.

При цьому суд зазначає, що особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст. 53 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами 1 і 2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Суд встановлює, чи визначено зобов'язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов'язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов'язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов'язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов'язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному об'ємі за рахунок Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пашкевича Богдана Євгеновича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Захаревич Софії Анатоліївни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 500 Євро заборгованості та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 31.01.2019р.

Суддя В. А. Войціховський