ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 м.Дніпро Справа № 904/2873/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбовокої Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2873/18 (суддя Ліпинський О.В., повний текст рішення складено 11.09.2018)

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", м.Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про стягнення 168 733 грн. 11 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - ТДВ СК "Альфа-Гарант") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (надалі - КП "Теплоенерго" ДМР) на свою користь в порядку регресу 168 733 грн. 11 коп. суми виплаченого страхового відшкодування та 2 605 грн. 90 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/09826646), який був укладений між сторонами у справі, на підставі звітів про розмір збитків та страхових актів, в рахунок відшкодування шкоди, завданої транспортним засобам третіх осіб внаслідок ДТП, що сталася з вини водія екскаватора Борекс 3106, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно зазначеного вище полісу, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 168 733 грн. 11 коп. Зважаючи на те, що причиною ДТП стало порушення водієм відповідача п.п. б) п. 2.3. Правил дорожнього руху, згідно якого водій мав стежити за технічним станом транспортного засобу, керуючись п.п. "г" п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач просить стягнути з відповідача (страхувальника) в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2873/18 (суддя Ліпинський О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТДВ СК "Альфа-Гарант" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що:

- ТДВ СК "Альфа-Гарант" належним чином виконало свої зобов'язання за полісом №АІ/09826646 та мало всі правові підстави подати регресний позов до страхувальника - КП «Теплоенерго» ДМР в розмірі фактично сплаченого страхового відшкодування;

- водій ОСОБА_1 14.03.2017 керував екскаватором Борекс д.р.н. НОМЕР_11 з непрацюючою гальмівною системою і саме це стало причиною настання ДТП, і відповідно ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні вимог п.2.3 б) Правил дорожнього руху, тобто водій розпочав рух транспортним засобом, не переконавшись в його технічній справності;

- місцевий господарський суд не сприяв ТДВ СК "Альфа-Гарант" в реалізації наданих йому процесуальних прав, позбавив можливості взяти участь у судовому розгляді в режимі відеоконференції.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2016 між сторонами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/09826646, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є засіб екскаватор Борекс д.р.н. НОМЕР_11.

14.12.2016 близько 14:00 в м. Дніпрі на вул.Січових Стрільців сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу екскаватор Борекс 3106 д.р.н. НОМЕР_12, під керуванням водія ОСОБА_1

Внаслідок зазначеної ДТП було завдано технічних ушкоджень автомобілям:

- Форд, д/н НОМЕР_1, водій ОСОБА_2;

- ЗАЗ, д/н НОМЕР_2, водій ОСОБА_3;

- ГАЗ 3302, д/н НОМЕР_3, водій ОСОБА_4;

- Рута 25Д, д/н НОМЕР_4, водій ОСОБА_5,

- Мерседес, д/н НОМЕР_5, водій ОСОБА_6;

- Чері, д/н НОМЕР_6, водій ОСОБА_7;

- Мерседес, д/н НОМЕР_7, водій ОСОБА_8;

- Міцубісі, д/н НОМЕР_8, водій ОСОБА_9;

- Сітроен, д/н НОМЕР_9, водій ОСОБА_10;

- ГАЗ 3387, д/н НОМЕР_10, водій ОСОБА_11

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2017 у справі №201/1092/17-п водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до здійснення ДТП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія екскаватора Борекс д.р.н. НОМЕР_11 ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" згідно полісу №АІ/09826646, особи, яким було завдано збитків звернулись до ТДВ СК "Альфа-Гарант" з заявами про страхове відшкодування.

Згідно звітів про розмір збитків, розрахунків до них та страхових актів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 168 733 грн. 11 коп., що підтверджується наданими у справу доказами.

Зазначені вище обставини, стали підставою для звернення з позовом про стягнення з відповідача суми страхових виплат в порядку регресу.

Пунктом "г" пункту 3.8.1.1 ст. 38.1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо невідповідності технічного стану транспортного засобу відповідача на момент ДТП існуючим вимогам, а також, щодо існування прямого причинно-наслідкового зв'язку між невідповідністю технічного стану транспортного засобу та виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2017 року у справі № 201/1092/17-п вставлено, що водій ОСОБА_1, керуючи екскаватором Борекс, державний номер НОМЕР_12, який належить КП "Теплоенерго", не контролював технічний стан транспортного засобу під час руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілями у зв'язку з порушенням п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження і що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідностей, визначених п.п. 31.4.1., 31.4.2., 31.4.3., 31.4.4., 31.4.5., 31.4.6., 31.4.7. цих Правил.

Згідно п. 31.5. Правил дорожнього руху у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Відповідно до п. 31.6. Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Доказів вчинення водієм ОСОБА_1 порушення п. 31.4 Правил дорожнього руху та притягнення його до відповідальності на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивачем не надано, як і не надано будь-яких інших допустимих доказів в підтвердження невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, зокрема, непрацюючої гальмової системи.

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п.п. "г" п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Враховуючи, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов'язку доказування, передбачених ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин, визначених п.п. "г" п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме: визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Стосовно доводів апелянта щодо нездійснення судом першої інстанції сприяння ТДВ СК «Альфа-Гарант» у реалізації процесуальних прав, що спричинило, за його твердженням, позбавлення можливості взяти участь в судовому розгляді та надати всі необхідні пояснення, слід зазначити, що:

- ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2018 відкрито провадження за позовною заявою ТДВ СК «Альфа-Гарант» до КП «Теплоенерго» ДМР про стягнення страхового відшкодування в розмірі 168 733 грн. 11 коп.;

- з матеріалів справи вбачаєтеся, що Господарський суд Дніпропетровської області з метою всебічного та повного розгляду даної справи неодноразово відкладав її розгляд в зв'язку із наступною процесуальною поведінкою позивача: незабезпечення явки повноважного представника; неможливість подання пояснень представника позивача в судовому засіданні по суті спору з урахуванням поданого відповідачем відзиву; неповідомлення причин неявки повноважного представника; тривалого неподання на вимогу суду оригіналів документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Апелянтом не прийнято до уваги приписи Господарського процесуального кодексу України, якими суд першої інстанції керувався, а саме ч.1 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умовами наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою; ч.2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.

Явка повноважного представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 була визнано обов'язковою, що унеможливлює в силу ч. 1 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи в режимі відеоконференції.

Таким чином, твердження апелянта щодо порушення місцевим господарським судом його процесуальних прав не мають під собою ні правового, ні фактичного підґрунтя, та не відповідають фактичним обставинам.

27.11.2018 та 17.12.2018 до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду надійшли заяви апелянта про залучення до матеріалів справи нових доказів, які за його твердженням, він не міг отримати під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апелянт скористався наведеним правом після винесення судом першої інстанції рішення та виявив намір долучити певні докази, що, на його думку, є важливими для вирішення даного спору, лише на етапі апеляційного розгляду даної справи.

Згідно ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Апелянт, надаючи до суду апеляційної інстанції заяви про приєднання нових доказів, не навів жодних аргументів поважності причин їх пропуску та неподання їх у суд першої інстанції, оскільки посилається виключно на той факт, що на момент подання позову не володів вищенаведеними документами, тоді як отримання та надання таких документів залежало саме від дій апелянта, а не від інших, незалежних від нього чинників.

З огляду на викладене нові докази не приймаються апеляційним господарським судом та залишаються колегією суддів без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову; обставини справи ним з'ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення покладаються на ТОВ СК "Альфа-Гарант".

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018 у справі №904/2873/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд