ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа №921/533/17-г/8

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Авакс Проф" б/н та б/д (вх. № ЗАГС 01-05/889/18 від 02.11.2018)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 (суддя Гирила І.М., повний текст рішення складено 22.10.2018)

у справі № 921/533/17-г/8

за позовом: приватного акціонерного товариства "ОСОБА_2 компанія "Уніка" (надалі ПрАТ "СК "Уніка"), м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Авакс Проф" (надалі ТзОВ "Авакс Проф"), м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Стеко" (надалі ТзОВ "Завод Стеко"), м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служба автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів

про відшкодування шкоди в розмірі 110 409,06 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат (ордер серія ТР №027893 від 17.01.2019)

від третьої особи 1: не зявився

від третьої особи 2 : не зявився

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "СК "Уніка" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "Авакс Проф" про відшкодування в порядку регресу шкоди в розмірі 110 409,06 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 у справі №921/533/17-г/8 позов задоволено. Стягнуто з ТзОВ "Авакс Проф" на користь ПрАТ "СК "Уніка" 110 409,06 грн.; 7 150 грн. на відшкодування понесених позивачем витрат на проведення повторної автотоварознавчої експертизи; 1 656,14 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що розмір регресного відшкодування, право вимоги якого виникло у ПрАТ "СК "Уніка" як страховика, визначається його фактичними витратами (платежами), які здійснені на користь ТзОВ "Завод Стеко" - страхувальника. На підставі вищенаведеного, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи ТзОВ "Авакс Проф". Відтак, суд дійшов висновку, що наявність всіх елементів, які складають склад цивільного правопорушення, тому є підстави для покладення на відповідача обовязку відшкодувати шкоду в розмірі 110 409,06 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ "Авакс Проф" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, невірно надано оцінку доказам та аргументам, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги. Зокрема, скаржник зазначає, що погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТзОВ "Авакс Проф" є відповідальною особою за відшкодування збитків. Однак, відповідач зазначає, що на підтвердження розміру завданих збитків місцевим господарським судом необґрунтовано взято до уваги Звіт №ФД-01055 від 10.10.2016 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, виданий субєктом оціночної діяльності ОСОБА_4. На думку скаржника, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги висновки двох судових автотоварознавчих експертиз.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, на виконання вимог ухвали суду від 05.11.2018 на поштову адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/939/18 від 27.11.2018).

Треті особи участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

07.04.2016 між Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником, та ТзОВ "Авакс Проф", як Підрядником, було укладено Договір № 13-04/16 на закупівлю послуг: Поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області, згідно з умовами якого Підрядник зобов'язується у 2016 році надати послуги з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області: лот 6 - Поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення: Н-02 Львів-Тернопіль км 11+257-84+073; Р-39 Броди-Тернопіль км 0+000+31+586 Львівської області згідно Технічних умов (Технічної специфікації) - Додаток №1, що є невід'ємною частиною Договору, та умов Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених фінансових планів, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів (п. 1.1. Договору підряду).

Відповідно до п. 7. 3. Договору підряду Підрядник зобов'язаний, зокрема, забезпечити першочергове надання послуг, пов'язаних з усуненням або недопущенням виникнення аварійно-небезпечних та надзвичайних ситуацій пов'язаних з експлуатаційним станом автомобільної дороги загального користування державного значення; забезпечити надання послуг по усуненню загрози безпечного проїзду автотранспорту на автомобільній дорозі загального користування державного значення; забезпечити безперервний та безпечний рух автотранспорту, тощо.

У п. 8.5. Договору підряду сторони обумовили, що у разі виникнення дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільним експлуатаційним станом автомобільної дороги загального користування державного значення Н-02 Львів-Тернопіль км 11+257-84+073; Р-39 Броди-Тернопіль км 0+000+31+586 Львівської області Підрядник бере на себе зобов'язання щодо врегулювання спорів та відшкодування матеріальних збитків.

Підрядник несе відповідальність за відшкодування в установленому законодавством порядку збитків фізичним та юридичним особам, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Н-02 Львів-Тернопіль км 11+257-84+073; Р-39 Броди-Тернопіль км 0+000+31+586 Львівської області (п. 8.9. Договору підряду).

П. 11.1. Договору підряду визначено, що останній набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2016.

Актом передачі автомобільних доріг, що є Додатком №4 до Договору № 13-04/16 від 07.04.2016, Замовник передав, а Підрядник прийняв автомобільну дорогу загального користування державного значення: Н-02 Львів-Тернопіль км 11+257-84+073; Р-39 Броди-Тернопіль км 0+000+31+586 Львівської області протяжністю - 104,4 км, для надання послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання (обставина, встановлена рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.07.2017 у справі № 921/386/17-г/14, яке набрало законної сили 08.08.2017).

20.09.2016 о 04:30 год на 52 км + 680 м автодороги Львів-Тернопіль (за с. В. Вільшаниця) сталася дорожньо-транспортна пригода, перекинувся автомобіль НОМЕР_1.

Транспортний засіб марки БАЗ Т713.11, д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП перебував у власності ТзОВ "Завод Стеко", під керуванням водія ОСОБА_5, який з 18.03.2016 є працівником товариства та має право керувати транспортним засобам (вищевказані обставини підтверджуються належним чином засвідченими копіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 571439, посвідченням водія та наказом (розпорядження) про прийняття на роботу за № 105-к від 17.03.2016).

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 08.11.2016 у справі № 445/1880/16-п, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 26.12.2016, посадову особу ТзОВ "Авакс Проф" (майстра дорожніх робіт) ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн в дохід держави.

Зокрема, у мотивувальній частині постанови апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_6, будучи посадовою особою, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху та допустив нерівність дорожнього покриття та ямковість, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки БАЗ Т713.11 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

З огляду на вищенаведене, обставини, зазначені у постанові Золочівського районного суду Львівської області від 08.11.2016 у справі № 445/1880/16-п є встановленими та не підлягають доказуванню у даній справі.

На момент скоєння ДТП майнові інтереси ТзОВ "Завод Стеко", пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем Tata БАЗ Т713.11, державний номер НОМЕР_3, були застраховані згідно Договору добровільного страхування автотранспорту № 005041/4002/0000201 від 21.09.2015, укладеного між власником вказаного транспортного засобу - ТзОВ "Завод Стеко" (Страхувальник/Вигодонабувач) та ПрАТ "ОСОБА_2 компанія "Уніка" (ОСОБА_2).

У Договорі страхування зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком відповідно до умов Договору та законодавства України. ОСОБА_2 відшкодування може бути сплачено: Страхувальнику, Вигодонабувачу, шляхом безпосередньої оплати вартості послуг сторонніх підприємств (організацій), які надають ці послуги Страхувальнику і необхідність яких (послуг) викликана страховим випадком (за згодою ОСОБА_2) (а.с.138-153, т. І).

Право на отримання страхового відшкодування має Вигодонабувач (якщо він призначений за Договором) та Страхувальник (його спадкоємець/правонаступник) або інша особа, яка має належним чином оформлене повноваження від Страхувальника, або за його письмовою згодою.

Розмір страхового відшкодування визначається, виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ в результаті страхового випадку, та розрахованого відповідно до умов Договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного Страхувальником (Вигодонабувачем), та розміру страхової суми, зазначеної в Договорі. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку.

У разі виплати Страхувальнику страхового відшкодування ОСОБА_2 набуває права регресу до винуватців страхового випадку.

У розділі 10 Договору страхування сторонами визначено, що виплата страхового відшкодування проводиться Страховиком згідно з умовами Договору на підставі заяви Страхувальника або Вигодонабувача і страхового акта, що складається Страховиком після отримання всіх необхідних документів, визначених розділом 10 цього Договору.

Відшкодування збитку проводиться з урахуванням або без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів ТЗ (з урахуванням умов п. 1.8 Договору).

Розмір збитку може визначатися судовим експертом або оцінювачем, призначеним на вимогу та за рахунок ОСОБА_2.

Відповідно до п. 10.1.9 р. 10 Договору страхування, у разі часткового пошкодження ТЗ (вартість відновлювального ремонту менше 75% дійсної вартості ТЗ та додаткового обладнання) ОСОБА_2 відшкодовує: - необхідні та доцільні витрати на рятування ТЗ, на запобігання або зменшення збитків, визначення розміру збитків; - витрати на транспортування пошкодженого ТЗ, який не на ходу, до найближчого місця ремонту або стоянки (в межах ліміту, визначеного п. 1.9 Договору); збиток, що розраховується експертним шляхом, аварійним комісаром ОСОБА_2 або на підставі документів ремонтного підприємства.

Поряд з цим, п. 10.1.8 р. 10 Договору страхування сторони передбачили, що при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ, ОСОБА_2 має право прийняти рішення стосовно виплати страхового відшкодування, а саме: ОСОБА_2 здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи та зносу, який визначається відповідно до п. 10.1.2.2. цього Договору. Майнові права та ТЗ у цьому випадку переходять до ОСОБА_2; ОСОБА_2 здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи, зносу, який визначається відповідно до п. 10.1.2.2. цього Договору, та вартості залишків ТЗ. Майнові права на ТЗ у цьому випадку залишаються у Страхувальника. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (в т.ч. за допомогою інтернет-аукціонів з продажу автомобілів) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку) або за погодженням сторін.

З матеріалів справи вбачається що дійсна вартість ТЗ (страхова сума за Договором страхування) становить 189 000,00 грн (додаток № 1 до Договору страхування).

10.10.2016 оцінювачем ОСОБА_4 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №221/15 від 19.03.2015) було складено Звіт №ФД-01055 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, зі змісту якого вбачається, що ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 192 059,18 грн; вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складатиме - 150 442,87 грн. Замовником оцінки була ПрАТ "СК "Уніка".

Відповідно до умов Договору страхування, на підставі наявних документів, ПрАТ "СК "Уніка" було складено ОСОБА_2 №00203413 від 26.12.2016, згідно з яким вказану вище ДТП кваліфіковано як страховий випадок та визначено, що до виплати Страхувальнику підлягає страхова сума в розмірі 110 409,06 грн, яка дорівнює: страхова сума за договором з урахуванням коефіцієнту зносу (170 307,12 грн) - франшиза (2 898,06 грн) - вартість залишків ТЗ згідно ринкового попиту/зобов'язуюча пропозиція (57 000,00 грн).

29.12.2016 позивачем було виплачено ТзОВ "Завод Стеко" страхове відшкодування в розмірі 110 409,06 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 046944 від 29.12.2016.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Ст. 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до предмету страхування.

Згідно з абз. 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

ОСОБА_2 відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування").

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 354 ГК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і третьою особою на стороні позивача виникли зобовязання з договору страхування, згідно з умовами якого та в силу ст. 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Частиною 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 1172 ЦК України встановлено обов'язок юридичної особи відшкодувати шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації (аналогічна правова позиція наведена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Як зазначалося вище, у мотивувальній частині постанови від 26.12.2016 у справі № 445/1880/16-п Апеляційним судом Львівської області встановлено, що ОСОБА_6, будучи посадовою особою відповідача, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху та допустив нерівність дорожнього покриття та ямковість, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки БАЗ Т713.11, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

З огляду на те, що посадово-відповідальну особу (майстра дорожніх робіт) ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП, адміністративного правопорушення, в силу положень ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що саме відповідач - ТзОВ "Авакс Проф" повинен нести відповідальність за наслідки дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він здійснював експлуатаційне обслуговування автодороги, на якій трапилось ДТП та за умовами укладеного Договору підряду зобовязався нести відповідальність за відшкодування збитків, у випадку настання ДТП внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди (деліктної відповідальності за шкоду) викладено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я, тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності.

Отже, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: завдана майну шкода, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина.

Під час стягнення шкоди на позивача, поряд із іншим, покладається обов'язок довести суду згідно норм ГПК України не лише факт заподіяння йому шкоди, а і її розмір.

На підтвердження розміру шкоди позивач надав суду першої інстанції Звіт №ФД-01055 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу, у якому вказано, що ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 192 059,18 грн; вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складала - 150 442,87 грн.

Враховуючи дійсну вартість КТЗ (189 000 грн) та вартість відновлювального ремонту КТЗ (150 442, 87 грн), що становить 79,60%, позивачем було визнано повне фізичне знищення транспортного засобу (понад 75%).

З метою з'ясування реальної вартості залишків ТЗ, позивачем залишки ТЗ було виставлено на аукціон ТзОВ УПП "АВТО онлайн Україна" (початок торгів 04.11.2016, закінчення торгів 10.11.2016), відповідно до якого найвища цінова пропозиція склала 57 000 грн. Для визначення залишкової вартості транспортного засобу було використаний інтернет портал total/autoauction.in.ua.

З договору страхування вбачається, що вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (в т.ч. за допомогою інтернет-аукціонів з продажу автомобілів) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку) або за погодженням сторін.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до виплати Страхувальнику підлягала страхова сума в розмірі 110 409,06 грн, яка дорівнює: страхова сума за договором з урахуванням коефіцієнту зносу (170 307,12 грн) - франшиза (2 898,06 грн) - вартість залишків ТЗ згідно ринкового попиту/зобов'язуюча пропозиція (57 000,00 грн).

Скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги: 1). висновку експерта Київського НДІСЕ ОСОБА_7 № 25292/17-54 від 14.02.2018 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, у якому встановлено, що ринкова вартість автомобіля Tata БАЗ Т713.11, державний номер НОМЕР_4, станом на 20.09.2016 складає 265 883 грн. Розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Tata БАЗ Т713.11, державний номер НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 20.09.2016, складає біля 42 445,26 грн.; 2). висновку судового експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ ОСОБА_8 № 2936/18-21 від 17.07.2018 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи (повторної), у якому встановлено, що ринкова вартість автомобіля Tata БАЗ Т713.11, реєстраційний номер НОМЕР_4, станом на 20.09.2016 складає 221 028,01 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Tata БАЗ Т713.11, реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження під час ДТП, яке мало місце 20.09.2016, складає 55 252,60 грн.

Дослідивши висновки судових експертиз, колегія суддів зазначає, що висновок судового експерта ОСОБА_7 за № 25292/17-54 від 14.02.2018 містить лише припущення в ціні, оскільки експерт не зміг встановити точної суми. Висновок судового експерта ОСОБА_8 № 2936/18-21 від 17.07.2018, зроблено лише за наявними в матеріалах справи "не зовсім якісними знімками пошкодженого автомобіля".

З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що на підставі висновків судових експертів не можливо встановити дійсних обставин справи (вартість кабіни (доцільність заміни чи ремонту кабіни), вартість панелі (доцільність заміни панелі, у звязку із можливими прихованими її дефектами після ДТП) тощо), а, відповідно, і визначити фактичну (реальну) вартість відновлювального ремонту автомобіля Tata БАЗ Т713.11 після ДТП, тому зазначені документи не можуть бути достовірними доказами у справі та відхиляються судом.

Проведення оцінки майна є компетенцією суб'єкта оціночної діяльності, який має для цього необхідні спеціальні знання.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Нормативно-правовим актом, який безпосередньо регулює оцінку колісних транспортних засобів в Україні є "ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 за №142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за N 1074/8395 (надалі ОСОБА_1).

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту (п. 1.2 ОСОБА_1).

П. 1.4. Методики передбачено, що остання застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв'язання майнових суперечок.

Згідно з п. 4.1, 4.2 та 4.3 ОСОБА_1 оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об'єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Господарський суд вірно встановив, що Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу № ФД-01055 від 10.10.2016 відповідає вимогам ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Вказаний Звіт складений та підписаний ФОП ОСОБА_9; повноваження останнього, як оцінювача, підтверджені кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ № 5317 від 08.09.2007 та сертифікатом субєкта оціночної діяльності №221/15 від 19.03.2015.

Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна.

Звіт № ФД-01055 від 10.10.2016 складений на підставі фактичного дослідження пошкодженого автомобіля, що підтверджується ОСОБА_2 огляду 26.09.2016 КТЗ. З вказаного ОСОБА_2 вбачається, що він підписаний спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_9, за участі повноважних представників власника транспортного засобу ТзОВ "Завод Стеко" та представника замовника оцінки ПрАТ СК "Уніка", відображено характеристики і обсяг пошкоджень ТЗ із долученням фотографічних знімків останніх (а.с. 36-44).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивачем належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2018 у справі №921/533/17-г/8 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1