ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2776/17

м. Одеса, просп. Шевченка, 29.

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Разюк Г.П.

секретар судового засідання Полінецька В.С.

за участю представників учасників справи:

від Акціонерного товариства "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" - ОСОБА_1, довіреність № 18, дата видачі : 22.12.18;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ Україна" - ОСОБА_2, посвідчення адвоката України № 003185 від 21.02.2018р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 003185 від 21.02.2018р.; ордер серія ОД № 271159 від 13.12.2018р.; витяг з договору про надання правової допомоги № 10/15, дата видачі : 16.02.15

від ОСОБА_3 державного майна України не зявився

від Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» не зявився

від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України не зявився

від Кабінету Міністрів України не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО"

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2018 року, повний текст якого складено та підписано 03.09.2018 року, м. Одеса, суддя Невінгловська Ю.М.

у справі № 916/2776/17

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України"

до відповідача за первісним позовом Акціонерного товариства «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 державного майна України, Державного підприємства «Укртранснафтопродукт», Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Кабінету Міністрів України

про розірвання договору

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО»

до відповідачів за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України", Державного підприємства «Укртранснафтопродукт»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 державного майна України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Кабінету Міністрів України

про зобовязання вчинити певні дії

Головуючий суддя: Невінгловська Ю.М.

Місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 15.01.2019 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Учасники судового процесу про час, дату розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Встановив:

15 листопада 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державного майна України, в якій просило суд розірвати з 13 жовтня 2017 року договір про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року № 10, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України".

Позовні вимоги мотивовано тим, що, починаючи з 23.09.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України" не користується своїм майном за адресою: 65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1 та 1/1, тобто не є споживачем електричної енергії, починаючи з жовтня 2016 року, що встановлено відповідними судовими рішеннями.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2017 року порушено провадження у справі № 916/2776/17 та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 державного майна України.

04.12.2017 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про залучення у справу третіх осіб, в якій просило суд залучити до участі у справі №916/2776/17 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Укртранснафтопродукт», Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2017 року у справі №916/2776/17 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Укртранснафтопродукт», Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України.

05.03.2018 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду Одеської області з клопотанням про залучення у справу співвідповідача в порядку ст.ст. 47, 48 ГПК України, в якій просило суд залучити у справу в якості співвідповідача Державне підприємство «Укртранснафтопродукт».

20.03.2018 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України", Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 державного майна України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Кабінету Міністрів України, в якій просило суд зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ України", Державне підприємство «Укртранснафтопродукт» повністю припинити власне електроспоживання по договору про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року №10, шляхом проведення відключення електроустановок «Енергоблок-1» та «Енергоблок-2» за адресою: м.Одеса, вул. Шкодова гора, буд. 1, а також відшкодувати позивачу за зустрічним позовом за рахунок відповідачів за зустрічним позовом судові витрати.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що відсутній факт припинення користування електричною енергією на обєкті «енергоблок». Водночас, позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що бажання Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і ОСОБА_4 Україна розірвати договір від 16.03.2011 року №10 та постійний приріст заборгованості за електроенергію за вказаним договором, а також одночасне не укладення нового договору з жодним із субєктів господарювання є підставою для зобовязання відповідачів за зустрічним позовом виконати їх обовязок з припинення електроспоживання шляхом проведення відключення електроустановок „Енергоблок-1 та „Енергоблок-2 за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1 на підставі пп. 3 п. 10.2, п. 6.18, п. 7.7, п.п. 5 п.8.1 Правил користування електричною енергією.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2018 року у справі №916/2776/17 прийнято зустрічну позовну заяву та обєднано її в одне провадження з первісним позовом.

В ухвалі Господарського суду Одеської області від 21.05.2018 року у справі №916/2776/17 зазначено про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» на Акціонерне товариство «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.08.2018 року у справі №916/2776/17 (суддя Невінгловська Ю.М.) відмовлено у задоволенні первісного позову та відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Рішення суду мотивовано тим, що строк дії договору від 16.03.2011 року №10 закінчився 31.12.2017 року, що є підставою для відмови у задоволенні первісних позовних вимог про його дострокове розірвання, оскільки розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився). У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено судом першої інстанції з огляду на те, що вказане майно не знаходиться в користуванні зазначених осіб на момент прийняття рішення.

Акціонерне товариство «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2018 року у справі № 916/2776/17 в частині відмови в задоволення зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов Акціонерного товариства «Одесабленерго» про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і ОСОБА_4 Україна" та Державного підприємства „Укртранснафтопродукт" повністю припинити власне електроспоживання по договору про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року №10 шляхом проведення відключення електроустановок „Енергоблок-1" та „Енергоблок-2" за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1.

Апеляційна скарга мотивована частковим порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Всупереч висновку суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Одесаобленерго» вважає, що на момент прийняття рішення судом існують фактичні правовідносини за договором від 16.03.2011 року № 10, укладеним між Акціонерним товариством «Одесаобленерго» Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія і ОСОБА_4 України» (стороною по договору № 10) та Державним підприємством «Укртранснафтопродукт» (фактичний споживач за договором № 10), які і складають підставу позову, оскільки:

- судом першої інстанції безпідставно не враховано, що предметом спору становлять не лише відносини з припинення договору, а й відносини з виконання зобовязань, які виникли з факту припинення договору;

- предмет даного зустрічного позову - є спонукання виконати організаційно-правовий обовязок саме сторін договору, який породжений фактом припинення дії договору, тобто обовязок споживачів полягає в зобовязанні відключити електроустановки у звязку з тим, що договір припинився. Спонукання до виконання обов'язку відключити електроустановки саме сторін по договору, ґрунтується на нормах закону за пп. 3 п. 10.2, п. 6.18, пп. 5 п. 8.1., п.7.3., п.7.8., п. 7.9 «Правил користування електричної енергії», що затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28;

- судом першої інстанції не встановлено правових підстав, які свідчать про наявність обставин, які свідчать про припинення зобовязання у Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і ОСОБА_4 України» та Державним підприємством «Укртранснафтопродукт» відключити електроустановки від електроспоживанн після закінчення договору. Суд першої інстанції не зазначив у оскаржуваному рішенні жодної з підстав, які визначені ст.ст. 598 - 609 Цивільного кодексу України, як підстава для припинення цивільного зобовязання відповідачів. Отже, на думку скаржника, оскільки зобовязання припинити електроспоживання шляхом відключення електроустановок не припинено і не виконано в передбаченому порядку, тому Акціонерне товариство «Одесаобленерго» вправі вимагати виконання зобовязання в судовому порядку на підставі пп. 3 п. 10.2, п. 6.18, пп. 5 п. 8.1., п.7.3., п.7.8., п. 7.9 «Правил користування електричної енергії», що затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28.

В апеляційній скарзі вказано, що суд першої інстанції допустив вибірковий формалізм, адже формально підійшов до вирішення справи, не виконавши завдань правосуддя щодо справедливого вирішення справи та ефективного захисту порушених прав Акціонерного товариства «Одесаобленерго». Адже встановивши що договір припинив свою дію на вимогу однієї сторони договору (споживача електроенергії), суд не вчинив на вимогу другої сторони договору (постачальника) заходів, які не мав можливості здійснити постачальник - а саме заходів направлених на відключення обєктів споживача від електропостачання, адже за законом споживання електричної енергії без договору заборонено.

У звязку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/2776/17 було передано до Південно-західного апеляційного господарського суду за Актом від 03.10.2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 року прийнято справу № 916/2776/17 колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Колоколова С.І., суддів Принцевської Н.М., Богацької Н.С. до свого провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.12.2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 року призначено справу № 916/2776/17 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" до розгляду в зміненому складі колегії суддів - Колоколов С.І. (головуючий), ОСОБА_5, ОСОБА_4 на 15 січня 2019 року.

Учасники справи своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, яке було змінено на Публічне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, а в подальшому на Акціонерне товариство "Одесаобленерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лукойл енергія і газ Україна, яке в подальшому було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ Україна (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року №10, за умовами якого постачальник електричної енергії зобовязався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання на точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії - 1240 кВт, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до розділу 1 договору, точка продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком „Акт розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником електричної енергії та споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Згідно з і п. 2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричної енергії.

У п.п. 2.2.2, 2.3.1 2.3.4 договору встановлено обов'язки постачальника постачати споживачу електроенергію, як різновид товару обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору, забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач зобов'язався виконувати умови цього договору, дотримуватись режиму споживання електричної енергії, згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки, оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії, згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за предявленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.

Відповідно до п. 2.5 договору, у разі звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у т.ч. банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення, споживач зобовязаний повідомити постачальника електричної енергії за 20 діб до дня зміни власника приміщення і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цим договором до дня зміни власника приміщення включно, а постачальник електричної енергії зобовязаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення споживачем приміщення.

Положеннями п.п. 3.1.2 договору визначено, що постачальник електричної енергії має право обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно умовами розділу 6 цього договору у відповідності до порядку, передбаченого Правилами користування електричною енергією.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2011 року. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.4 договору).

Сторонами договору узгоджено обсяги постачання електричної енергії, графік зняття показів засобів обліку, порядок розрахунків, перелік об'єктів електропостачання, порядок визначення фактичного суміщеного навантаження споживача (додатки №1-2, 2а, 5,10, 13 до договору).

Додатковими угодами до вказаного договору від 23.07.2013 року, 01.01.2014 року та від 03.08.2015 року сторонами змінювались реквізити щодо сплати вартості спожитої енергії, змінювався порядок розрахунків, а також найменування сторін.

Відповідно до додатку №10 до договору від 16.03.2011 року №10 визначено перелік обєктів споживача: Енергоблок-1 та Енергоблок-2, що розміщені за адресою: м. Одеса, Шкодова гора, 1.

Протягом 2011-2016 років жодна із сторін не повідомляла про намір припинити договірні відносини, а тому договір від 16.03.2011 року №10 продовжувався щорічно на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Із матеріалів справи також вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2016 року у справі №522/23126/15-к арештоване нерухоме та рухоме майно, а саме вузли контейнерного типу комерційного обліку природного газу, ВРП-110кВ, нежитлових будівель енергоблоку - когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку вісбрекінгу загальною площею - 3307,6 кв. м., основною площею - 2793,7 кв. м., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ Україна, фактичним власником якої є компанія «ЕМПСОН ЛІМІТЕД» («EMPSON LIMITED»), а також всього рухомого майна, належного Публічному акціонерному товариству «Одеський нафтопереробний завод», яке знаходиться на земельних ділянках, розташованих за адресою м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1 та 1/1, передано на відповідальне зберігання та оперативне управління у відповідності до вимог чинного законодавства України - Державі, в особі Державного підприємства „Укртранснафтопродукт, що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

В подальшому вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року у справі №523/8045/17 застосовано спеціальну конфіскацію шляхом звернення всього рухомого та нерухомого майна, земельної ділянки, належних Публічному акціонерному товариству „Одеський нафтоперобний завод та Товариству з обмеженою відповідальністю „Енергія і ОСОБА_4 України у дохід держави в особі Кабінету Міністрів України.

13.09.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження №632-р про віднесення конфіскованих майнових комплексів Публічного акціонерного товариства „Одеський нафтоперобний завод і Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України до сфери управління ОСОБА_3 державного майна.

У п. 2 та п. 3 вказаного розпорядження Міністерству енергетики та вугільної промисловості доручено разом з ОСОБА_3 державного майна забезпечити проведення інвентаризації конфіскованого майна, яке передано на відповідальне зберігання та в оперативне управління Державного підприємства "Укртранснафтопродукт". ОСОБА_3 державного майна за результатами проведеної інвентаризації прийняти конфісковане майно за актом приймання-передачі від Державного підприємства "Укртранснафтопродукт".

14.09.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України було подано до Публічного акціонерного товариства „Одесаобленерго заяву №5-165 про розірвання договору про постачання електричної енергії №10, в порядку п. 6.18 ПКЕЕ, мотивовану тим, що воно не користується своїм майном, тобто не є фактичним споживачем електричної енергії.

Листом від 05.10.2017 року №101/19/03-6053 Публічним акціонерними товариством „Одесаобленерго було відмовлено у розірванні договору з підстав існування за Товариством з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України заборгованості за електроенергію в сумі 820497,26 грн. та необхідності надання доступу до об'єкту працівникам Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" для зняття показань лічильників та опломбування їх у відключеному стані.

Так, предметом розгляду спору за первісним позовом у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для розірвання договору від 16.03.2011 року №10.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісних позовних вимог, мотивуючи це закінченням строку дії договору і відсутністю згоди сторін на його продовження.

З огляду на те, що апеляційний господарський суд обмежений у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України доводами апеляційної скарги, а Акціонерне товариство "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" оскаржує судове рішення тільки в межах зустрічних позовних вимог, Південно-західний апеляційний господарський суд перевіряє правомірність винесеного рішення судом першої інстанції тільки в частині зустрічних позовних вимог зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і ОСОБА_4 Україна та Державного підприємства „Укртранснафтопродукт повністю припинити власне електроспоживання по договору про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року №10 шляхом проведення відключення електроустановок „Енергоблок-1 та „Енергоблок-2 за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1.

Так, із матеріалів справи вбачається, що постачання електричної енергії до електроустановок „Енергоблок-1 та „Енергоблок-2 за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1 здійснюється по однолінійній схемі через мережі Публічного акціонерного товариства „Лукойл-Одеський НПЗ, що ніяким чином не заперечується сторонами у справі.

Між Публічним акціонерним товариством „Лукойл-Одеський НПЗ (в подальшому Державне підприємство „Одеський нафтопереробний завод) (власник мереж) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Лукойл енергія і газ Україна (в подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ Україна) (споживач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача від 31.12.2009 року №09/715, за умовами якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, який укладений між споживачем та ВАТ „Енергопостачальна Компанія Одесаобленерго (постачальник електричної енергії).

Відповідно до п. 1.2 договору №09/715 передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в додатку №1 „Однолінійна схема. Межа балансової належності встановлюється у ЗРП 6кВ ГПП 110/6кВ „ОНПЗ на болтових зєднаннях секцій шин 6кВ в комірках №6 і №30 з продовженнями секцій шин 6кВ до комірок №4 і №32, та на затискачах зєднання КЛ ВВГ-0,66 (4*50) та виводів 0,23кВ трансформаторів власних потреб ТМ-63 кВА, розташованих в комірках №9, і №31 ЗРП 6кВ ГПП 110/6кВ „ОНПЗ.

Згідно з п. 4.1.3 договору №09/715, у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення споживачем займаного обєкта останній зобовязаний повідомити про це власника мереж за 20 днів і здійснює повний розрахунок згідно з умовами цього договору до дня виїзду включно, після чого власник мереж припиняє подачу електричної енергії.

Цей договір укладається на строк до 31.12.2010 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 10.6 договору №09/715).

Чинність вищевказаного договору не заперечується сторонами.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 року №632-р все майно Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України передано спочатку на відповідальне зберігання та в оперативне управління Державного підприємства „Укртранснафтопродукт, а в подальшому за актом приймання-передачі від 11.06.2018 року №84, складеним за результатами інвентаризації, від останнього безпосередньо до ОСОБА_3 державного майна України.

У преамбулі акту приймання-передачі від 11.06.2018 року №84 зазначено про передачу майна, конфіскованого на підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року у справі №523/8045/17, тобто майна, що належало Товариству з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України.

Зі змісту п 2 та п. 3 акту приймання-передачі від 11.06.2018 року №84 вбачається, що ОСОБА_3 державного майна України передає на відповідальне зберігання, а Державне підприємство „Одеський нафтопереробний завод приймає на відповідальне зберігання майно зазначене в інвентаризаційному описі необоротних активів від 30.03.2018 року, що був складений станом на 30.03.2018 року, тоді як Державне підприємство „Укртранснафтопродукт з дати підписання акту приймання-передачі до 18.06.2018 року включно забезпечує збереження та охорону майна.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог, в контексті специфіки електропостачання обєктів, у тому числі і технічної неможливості припинення обєктів енергопостачання „Енергоблок-1 та „Енергоблок-2 розташованих у м. Одесі, Шкодова гора, 1, передбачених положеннями п.п. 7.3, 7.7, 7.8 ПКЕЕ, станом на день прийняття судом рішення у даній справі, оскільки у місцевого господарського суду відсутні підстави для зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергія і газ України та Державного підприємства „Укртранснафтопродукт, з урахуванням знаходження вказаного майна у останнього до 18.06.2018 року (згідно з актом від 11.06.2018 року №84) припинити власне електроспоживання по договору про постачання електричної енергії від 16.03.2011 року №10 шляхом проведення відключення відповідних електроустановок, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказане майно не знаходиться в користуванні зазначених осіб на момент прийняття рішення.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог та вважає, що доводи і вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 26 Закону України "Про електроенергетику", у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та ПКЕЕ, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає зокрема електричну енергію (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Станом на момент подання зустрічної позовної заяви (20.03.2018 року) спірні правовідносини регулювались Правилами користування електричною енергією. При цьому, під час розгляду справи в суді першої інстанції і розгляду справи в суді апеляційної інстанції Правила користування електричною енергією втратили чинність на підставі Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312.

Так, у п.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312 вказано, що ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні газеті «Урядовий курєр», крім пунктів 1 та 12, які набирають чинності з 11 червня 2018 року.

Датою опублікування в газеті „Урядовий курєр є 18.04.2018 року.

Підстави для відключення електроустановок „Енергоблок-1 та „Енергоблок-2 за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1 виникли у відповідності до Правил користування електричною енергією, то саме на відповідність їм розглядаються зустрічні позовні вимоги.

За визначенням Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), користування електричною енергією передбачає споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності.

Відповідно до підпункту в) підпункту 5 пункту 5.6 ПКЕЕ, за необхідності до договору про постачання електричної енергії додається перелік випадків, коли постачання електричної енергії може бути обмежене споживачу, та порядок обмеження.

За положеннями п. 7.1 ПКЕЕ, електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

Обмеження в споживанні електричної енергії, а також вживання заходів щодо регулювання постачання електричної енергії споживачам здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з п. 7.5 ПКЕЕ постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі, зокрема: несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення між суб'єктами господарювання договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

У зустрічній позовній заяві вказано, що підставою для зустрічного позову є та обставина, що на даний час юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія і ОСОБА_4 України», з якою укладено договір про постачання електричної енергії 16 березня 2011 року подала заяву від 14.09.17 року № 5-165 про розірвання договору, стверджуючи, що як споживач фізично не може споживати електричну енергію і виконувати всі обовязки за договором, у звязку з тією обставиною, що Державне підприємство «Укранснафтопродукт» на підставі ухвал слідчих суддів повністю обмежило фізичний доступ до майнового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і ОСОБА_4 України», як до речових доказів в період з 05.02.2016 року до 19.06.2017 року (на підставі Приморського райсуду м. Одеси від 05.02.16 року № 522/23126/15-к), а з 19.06.17 року все рухоме і нерухоме майно конфісковане у власність держави в особі Кабінету Міністрів України вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 19.06.17 року у справі №523/8045/17, у зв'язку з тим, що воно використовувалось як знаряддя вчинення злочинів (проведено спецконфіскацію). Поряд з тим, Державне підприємство «Укртранснафтопродукт» вважає що воно не є споживачем електричної енергії; не зверталось із заявою до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» про укладення договору про постачання електроенергії. Однак як свідчать показники лічильників електричної енергії АСКУЕ, споживання електричної енергії електроустановками «Енергоблок-1» та «Енергоблок-2» за адресою місто Одеса, вул. Шкодова гора, будинок 1 продовжується до цього часу.

Відповідно до розділу 6 договору від 11.03.2011 року № 10 про постачання електричної енергії, а саме п. 6.1.1 та 6.1.4. електропостачання Споживача може бути обмежено або припинено Постачальником у разі незадовільного стану електроустановок Споживача, що загрожує аварією, пожежею, створює загрозу життю людей.

Судова колегія зазначає, що згідно з п. 7.7 ПКЕЕ відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника електричних мереж, до яких приєднані ці електроустановки, у разі виявлення порушень, зазначених у пунктах 7.5 та 7.6 цих Правил, та/або на виконання вимоги постачальника електричної енергії чи на виконання припису відповідного центрального органу виконавчої влади, на який покладено відповідні обов'язки згідно із законодавством України. Відключення здійснюється в зазначений у вимозі або приписі термін із дотриманням процедури, передбаченої цими Правилами.

За положеннями п. 7.8 ПКЕЕ електроустановка може бути відключена електропередавальною організацією (основним споживачем) за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін.

Тобто, згідно п. 7.7. Правил користування електричною енергією відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника електричних мереж, до яких приєднані ці установки. Однак, між Акціонерним товариством «Одесаобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія і ОСОБА_4 Україна», і це не заперечується сторонами, відсутня спільна межа балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, оскільки постачання електроенергії на спірні обєкти здійснюється через мережі Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод».

За актом приймання-передачі від 11.06.2018 року №84 ОСОБА_3 державного майна України передав на відповідальне зберігання спірне майно Публічному акціонерному товариству „Одеський нафтопереробний завод

При цьому, Публічне акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод» не було визначено відповідачем у даній справі, а також сторони не звертались до суду із клопотаннями про залучення його до участі у справі, що позбавляє можливості суд у межах даної справи зобовязати його вчиняти будь-які дії.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Проте позивачем ані під час звернення до суду з позовом, ані під час підготовчого провадження/розгляду справи судом не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості відповідача/співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції взагалі позбавлений права за Господарським процесуальним кодексом України замінювати відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство „Одесаобленерго лише подало письмові пояснення (вх. ГСОО №14926) у відповідності до яких позовні вимоги за зустрічним позовом до зазначеного кола відповідачів підтримало, при цьому, посилаючись, що обставини необхідності вчинення вказаних дій існували на момент подачі зустрічного позову, отже заявлення таких вимог до вказаних осіб, за думкою Акціонерного товариства „Одесаобленерго, є правомірним.

Судова колегія вважає такі посилання Акціонерного товариства „Одесаобленерго помилковими з огляду на те, що як на момент подання зустрічного позову (20.03.2018 року), так і на момент прийняття рішення судом першої інстанції (29.08.2018 року) у визначених відповідачів за зустрічним позовом не було повноважень на відключення електроустановок «Енергоблок-1» і «Енергоблок-2» від електропостачання, а такі повноваження були тільки у Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод», проте позовних вимог до нього предявлено не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Також не приймаються до уваги твердження скаржника, що суд першої інстанції не достатньо обґрунтував своє рішення, з огляду на таке.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов'язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов'язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі №918/519/17.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2018 року у справі №916/2776/17 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" без задоволення.

Відповідно до п. в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) за приписами ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОДЕСАОБЛЕНЕРГО" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 29.08.2018 року у справі №916/2776/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 24.01.2019

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький

Cуддя Г.П. Разюк