РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 м. Київ Справа № 915/1142/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІЙНИКОВА СЛОБОДА";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО";

про: стягнення 1.128.965,33 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники:

позивача: Демчук О.В.;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛІЙНИКОВА СЛОБОДА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ -АГРО" (далі - відповідач) про стягнення 1.128.965,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 13.11.2017 № ЗР-206/17Д/МД, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.128.965,33 грн., з яких: 898.250,34 грн. - попередня оплата, 133.507,08 грн. - пеня, 89.825,03 грн. - штраф та 7.382,88 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.10.2018 № 915/1142/18 вказану позовну заяву передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/1142/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 10.12.2018.

В підготовчому судовому засіданні 10.12.2018 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 16.01.2019.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак, в розумінні ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 16.01.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки мінеральних добрив від 13.11.2017 № ЗР-206/17Д/МД (далі - Договір), відповідно до предмету якого, в порядку та на умовах визначених Договором відповідач зобов'язується поставити (передати) у власність позивача мінеральні добрива (далі - товар), а позивач зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1 Договором).

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна за одиницю товару, визначаються специфікацією, яка є невід'ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору). Поставка та відвантаження товару в рамках Договору здійснюється на умовах і в терміни, зазначені в специфікаціях до Договору залізничним або іншим видом транспорту, або без використання такого, згідно з умовами, зазначеними в додатках до Договору, відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 (п. 2.1 Договору). Позивач зобов'язався здійснити оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок відповідача на підставі виставлених рахунків на умовах 100 % попередньої оплати в термін, зазначений у відповідному рахунку, якщо інше не передбачається в додатках (п. 4.1. Договору). Датою відвантаження (поставки товару) вважається дата, зазначена на залізничній або товаротранспортній накладній в пункті відвантаження товару (пункті передачі товару перевізнику). (п. 2.6. Договору). Договір набуває чинності з моменту його підписання представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, а в частині виконання господарських обов'язків - до повного їх виконання (п. 8.3. Договору).

До Договору сторони підписали специфікацію № 1 від 20.11.2017, якою погодили:

- номенклатуру, кількість, ціну, суму (898.250,34 грн. з ПДВ) та термін поставки товару - до 15 лютого 2018 року (п. 1 специфікації);

- умови оплати товару - 100 % попередня оплата шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника в термін до 24.11.2017 (п. 2 специфікації);

- умови поставки товару - відвантаження товару здійснюється після надходження оплати, відповідно до правил Інкотермс у редакції 2010 СРТ - Carriage Paid to (перевезення сплачено до), за адресою: вул. Центральна, буд. 1, с. Олійникова Слобода, Білоцерківський район, Київська область, 09137.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру від 20.11.2017 № 20667 на суму 898.250,34 грн., на підставі чого позивач перерахував 27.11.2017 на банківський рахунок відповідача 898.250,34 грн., що складає 100 % вартості товару, що підтверджується банківською випискою від 27.11.2017.

Проте відповідач свої зобов'язання, передбачені Договором щодо поставки товару не виконав.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання з поставки товару у встановлений строк позивач втратив інтерес до поставки товару та заявив Відповідачу на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України письмову вимогу вих. № 57 від 06.04.2018 про повернення у 3-х денний строк попередньої оплати в сумі 898.250,34 грн. Вказана вимога була вручена відповідачу 17.04.2018.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення зобов'язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 133.507,08 грн. та штрафу в сумі 89.825,03 грн., а також відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 7.382,88 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, Договором не встановлено строк для повернення відповідачем суми попередньої оплати у разі відмови покупця від поставки товару, до вказаного зобов'язання застосовуються положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Вказаною нормою передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з вказаної норми, відповідач мав повернути позивачу суму попередньої оплати в строк до 24.04.2017 включно (17.04.2018 + 7 днів). Втім, відповідач залишив вимогу позивача без відповіді і задоволення.

Таким чином позовна вимога про стягнення з суми попередньої оплати товару 898.250,34 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України, одним із засобів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3. ст. 549 ЦК України).

Зі змісту ст. 547 ЦК слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання має вчинятися у письмовій формі, недотримання якої має наслідком нікчемність правочину.

Наданий позивачем протокол розбіжностей від 22.11.2017 до договору поставки № 3Р-137/17Д/МД від 13.11.2017 відхиляється судом з таких підстав:

- протокол не містить підпису представника відповідача, отже його не можна вважати письмовою формою договору про неустойку у розумінні ст. 547 ЦК України;

- протокол складено до договору поставки № 3Р-137/17Д/МД, в той час як спірні правовідносини між сторонами виникли з Договору ( договору поставки № ЗР-206/17Д/МД);

- Договір не містить застереження про його укладення з протоколом розбіжностей, як того вимагає ч. 4 ст. 181 ГК України, з чого слідує, що Договір укладено сторонами без заперечень.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що за порушення строків поставки відповідач, за кожен день прострочення, вплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставка якого прострочена.

Специфікацією № 1 від 20.11.2017 до Договору встановлено вартість товару до поставки 898.250,34 грн. та граничний строк поставки товару - 15.02.2018.

Реалізовуючи своє законне право на відмову від товару та повернення попередньої оплати, передбачене ч. 2 ст. 693 ЦК України, Позивач припинив існуюче між сторонами зобов'язання з поставки товару на суму 898.250,34 грн. Натомість між сторонами виникло грошове зобов'язання з повернення суми попередньої оплати товару за Договором.

Відповідно до 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 598 ЦК).

Оскільки з 17.04.2018 (дата отримання відповідачем листа-вимоги вих. № 57 від 06.04.2018 припинилося зобов'язання відповідача з поставки на користь позивача товару в сумі 898.250,34 грн., відповідно, з вказаної дати припинилося і зобов'язання зі сплати пені за прострочення поставки товару. Договором не передбачено обов'язку відповідача сплатити неустойку позивачу за прострочення повернення суми попередньої оплати, відповідно, позивач не має підстав для стягнення з відповідача неустойки за період прострочення, що слідує після 17.04.2018 .

Зобов'язання з поставки товару в сумі 898.250,34 грн. було простроченим у період з 16.02.2018 до 17.04.2018, відповідно, стягненню підлягає пеня за прострочення поставки товару саме за вказаний період. За розрахунком суду, пеня за прострочення відповідачем поставки товару позивачу в період з 16.02.2018 до 17.04.2018 становить 24.757,26 грн., що розрахована за формулою: Сума боргу х Кількість днів прострочення х Облікова ставку НБУ : 100% : 365 днів.

Період з … до …Сума боргу (грн)Кількість днів простроченняОблікова ставка НБУ (%)Сума пені (грн)
16.02.2018 -02.03.2018898 250,,55
02.03.2018 -17.04.2018898 250,4,71
Всього:24.757,26
З огляду на викладене вище, стягнення з відповідача пені за прострочення поставки товару підлягає частковому задоволенню на суму 24.757,26 грн.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача штрафу за прострочення поставки товару в сумі 89.825,03 грн., що становить 10 % вартості непоставленого товару за Специфікацією № 1 від 20.11.2017 до Договору.

В обґрунтування вимоги позивач посилається на п.п. 5.5.1 Договору в редакції Протоколу розбіжностей від 22.11.2017, ч. 1 ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України.

Зі змісту ст. 547 ЦК слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання має вчинятися у письмовій формі, недотримання якої має наслідком нікчемність правочину.

Проте, Договір не містить умови про сплату відповідачем штрафу за прострочення поставки товару.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 89.825,03 грн. штрафу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення повернення попередньої оплати за період з 17.04.2018 по 25.07.2018 в сумі 7.382,88 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що право на нарахування 3 % річних виникло з 17.04.2018, що є наступним днем після закінчення 3-х денного строку, вказаного у листі-вимозі позивача вих. № 57 від 06.04.2018 року.

З наданих позивачем доказів судом встановлено, що лист-вимога вих. № 57 від 06.04.2018 надійшов на зареєстровану адресу Відповідача (54000, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Велика Морська, буд. 143) 17.04.2018.

Докази направлення Листа-вимоги вих. № 57 від 06.04.2018 року на адресу ТОВ «Імперія-Агро» (25011, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Генерала Родимцева, буд. 102) відхиляються Судом, оскільки, в матеріалами справи не підтверджено, що вказана адреса мала статус офіційного місця знаходження Відповідача.

Договором поставки не передбачено строк повернення відповідачем позивачу суми попередньої оплати. Відповідно, строк виконання цього зобов'язання визначається за правилами ч. 2 ст. 530 ЦК. Вказаною нормою передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з вказаної норми, відповідач мав повернути позивачу суму попередньої оплати в строк до 24.04.2017 включно (17.04.2018 + 7 днів). І лише після сплину вказаного строку у позивача виникло право вимагати сплати річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

За розрахунком суду, 3% річних за прострочення відповідачем повернення суми попередньої оплати за період з 25.04.2018 до 25.07.2018 року становить 6.718,42 грн., що розрахована за формулою: Сума боргу х Кількість днів прострочення х 3% : 100% : 365 днів.

Період з … до …Сума боргу (грн).Кількість днів простроченняСтавка річниих (%)Сума річних (грн.)
25.04.2018 -25.07.2018898 250,349136.718,42

З огляду на викладене вище, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення повернення суми попередньої оплати підлягає частковому задоволенню на суму 6.718,42 грн.

Згідно із статтею 123 ГПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 129 ГПК судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 16 934,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3850 від 27.07.2018. У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з Відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13.945,89 грн. за наступним розрахунком: 929.726,02 грн. (розмір задоволених вимог) х 16.934,48 грн. (розмір сплаченого судового збору) : 1.128.965,33 грн. (розмір заявлених вимог).

Позивач сплатив за правничу допомогу адвоката у даній справі 55.999,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3316 від 18.05.2018, а також договором надання правової допомоги № 17/02-06 від 01.02.2018, додатковою угодою № 3 від 10.05.2018 до договору №17/02-06 від 01.02.2018, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на Демчука О.В. Серії КС № 6462/10 від 23.03.2018, ордером на надання правової допомога серія КВ № 748480 від 09.10.2018, рахунком на оплату № 56 від 11.05.2018.

У зв'язку із частковим задоволенням позову витрати на правничу допомогу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 46.117,05 грн. за наступним розрахунком: 929.726,02 грн. (розмір задоволених вимог) х 55.999,88 грн. (сума понесених витрат на правничу допомогу) : 1.128.965,33 грн. (розмір заявлених вимог).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРІЯ-АГРО" (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 14-Б, ідентифікаційний код: 35472893) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІЙНИКОВА СЛОБОДА" (09137, Київська обл., Білоцерківський район, село Олійникова Слобода, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 1, ідентифікаційний код: 03755360) 898.250 (вісімсот дев'яносто вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 34 коп. основного бору з повернення попередньої оплати за товар, 24.757 (двадцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят сім) грн. 26 коп. пені, 6.718 (шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 42 коп. 3 % річних, 13.945 (тринадцять тисяч дев'ятсот сорок п'ять) грн. 89 коп. судового збору, 46.117 (сорок шість тисяч сто сімнадцять) грн. 05 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25 січня 2019 року

Суддя С.В. Балац