ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 Справа №914/2001/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., за участю секретаря судового задання ОСОБА_1, розглянув матеріали позовної заяви

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Термопласт Плюс, смт. Меденичі, Дрогобицький район, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Градобуд Престиж, м. смт. Верхнє Синьовидне, Сколівський район, Львівська область,

предмет позову: стягнення 28 620,29 грн.,

підстава позову: порушення зобовязань по договору поставки №02041/1 від 02.04.2018 року,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 представник на підставі довіреності б/н від 14.09.2018 року,

відповідача: не зявився,

ПРОЦЕС

29.10.2018 року на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопласт Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градобуд Престиж» про стягнення 28 620,29 грн.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 19.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала про відкриття провадження отримана позивачем 27.11.2018 року, відповідачем 30.11.2018 року, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

12.12.2018 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог.

У судове засідання 16.01.2019 року зявився представник позивача, підтримав позовні вимоги. Відповідач явки представника повторно не забезпечив, причин не явки не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надіслання 13.12.2018 року ухвали-виклику.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд зазначає, відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час і місце розгляду справи за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, та отримав ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак, відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі, проте, своїми процесуальними правами не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв, відзиву не подав, інших заяв, клопотань не заявляв. Враховуючи наведене, а також обмеження розгляду справи по суті строком, встановленим законом, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні за участю представників, що зявилися.

У судовому засіданні 16.01.2019 року судом розглянуто заяву про зменшення позовних вимог та ухвалено повернути заяву заявнику, про що винесено відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 16.01.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник у звязку з невиконанням відповідачем умов договору поставки. Так, позивач стверджує, що протягом 2018 року ним відвантажено та змонтовано по договору поставки № 020418/1 від 02.04.2018 року товар на загальну суму 172 094,27 грн., проте відповідач оплатив лише 157 000,00 грн., у звязку з чим основна сума боргу складає 15 094,27 грн. За прострочення виконання грошового зобовязання позивач також заявив до стягнення 2 416,59 грн. сума подвійної облікової ставки НБУ, 11 109,43 грн. - сума штрафних санкцій.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, однак, у процесі розгляду справи сплатив частково основну суму боргу, на підтвердження чого позивачем долучено копії платіжних доручень і заяву про зменшення позовних вимог.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.04.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Термопласт Плюс (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - постачальник) і Товариство з обмеженою відповідальністю Градобуд Престиж (надалі по тексту рішення відповідач, згідно з договором - покупець) уклали договір поставки №02041/1, відповідно до якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупцю металопластикові вікна, двері міжкімнатні шпоновані, двері металеві вхідні, (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти поставлений з належною якістю товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору (п.1.1). Асортимент товару, ціна за одиницю та по позиціях, а також загальна сума поставок вказується в підписаних сторонами накладних, які є невід'ємними частинами цього договору (п.2.1). Кількість, параметри та відкривання дверей зазначаються в специфікації, що є додатком до даного договору (п.2.2).

18.04.2018 року сторони уклали додаток №1 до договору поставки, а саме доповнили п.1.1 - «Постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві металопластикові вікна, двері міжкімнатні шпоновані, двері металеві вхідні, (надалі товар), та здійснити їх монтаж, а покупець зобов'язується прийняти поставлений з належною якістю товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах цього договору», п.2.1 «Асортимент товару, ціна за одиницю та по позиціях, а також загальна сума поставок вказується в підписаних сторонами накладних, які є невід'ємними частинами цього договору. Загальна сума з монтажем становить 172 094,27 грн (сто сімдесят дві тисячі дев'яносто чотири гривні 27 копійок, у т.ч. ПДВ: двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 38 копійок)», п.5.1 «розрахунки за поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку на підставі рахунка постачальника. Відтермінування оплати починається з дня відгрузки, але не пізніше 90 календарних днів з дня відгрузки товару. Відтермінування оплати більше 1 місяця нараховується пеня у розмірі 2% за місяць від суми заборгованості».

20.04.2018 року сторони підписали та скріпили печатками видаткову накладну №200401 на суму 156 094,27 грн. (товар блоки віконні металопластикові з відривними стулками), акт надання послуг №309 на суму 16 000,00 грн. (монтаж), а також товарно-транспортну накладну № ВН-200101 про отримання вантажу, вартістю 156 094,27 грн.

Відповідачем здійснено наступні оплати: 06.06.2018 року на суму 15 000,00 грн., 19.07.2018 року на суму 27 000,00 грн., 27.07.2018 року на суму 20 000,00 грн., 30.07.2018 року на суму 20 000,00 грн., 16.08.2018 року на суму 20 000,00 грн., 22.08.2018 року на суму 10 000,00 грн., 29.08.2018 року на суму 10 000,00 грн., 31.08.2018 року на суму 10 000,00 грн., 06.09.2018 року на суму 10 000,00 грн., 12.09.2018 року на суму 5 000,00 грн., 21.09.2018 року на суму 5 000,00 грн., 08.10.2018 року на суму 5 000,00 грн., тобто, на загальну суму 157 000,00 грн.

12.07.2018 року позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість в розмірі 157 094,27 грн. Як вбачається з описаних вище платежів, відповідач здійснював часткові оплати, проте, після останньої оплати 08.10.2018 року у нього залишилась заборгованість в сумі 15 094,27 грн.

Гарантійним листом вих.№224 від 24.07.2018 року директор ТОВ «Градобуд-Престиж» гарантував провести розрахунки по договору згідно з графіком погашення заборгованості, складеним та підписаним сторонами станом на 23.08.2018 року, згідно з яким останній платіж мав бути здійснений по 10.09.2018 року.

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1,2 ст. 712 ЦК України).

Судом вище встановлено, матеріалами справи підтверджується, відповідачем не спростовано, що позивач на підставі договору №02041/1 поставив відповідачу та здійснив монтаж блоків віконних металопластикових з відривними стулками, загальною вартістю 172 094,27 грн., тоді як відповідач свої договірні зобовязання виконав лише частково: на суму 157 000,00 грн. до звернення позивача з позовом та 10 000,00 грн. у процесі розгляду справи судом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2018 року та 13.11.2018 року відповідачем здійснено платежі в сумі 5 000,00 грн., на загальну суму 10 000,00 грн. Тобто, після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено часткове погашення боргу, у звязку з чим, на час прийняття судом рішення заборгованість становить 5 094,27 грн., у звязку з чим позивачем 12.12.2018 року було подано заяву про зменшення позовних вимог на 10 000,00 грн., яку судом повернуто з підстав недотримання вимог ч.5 ст.46 ГПК України. Разом з тим, суд, керуючись завданнями господарського судочинства, вважає за необхідне врахувати здійснення відповідачем часткової оплати основного боргу у процесі розгляду справи в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №1763 від 13.11.2018 року та платіжним дорученням №1725 від 02.11.2018 року, копії яких залишені в матеріалах справи, що згідно з п.2 ч.1 ст.231 ГПК України має наслідком закриття провадження в частині стягнення 10 000,00 грн. основного боргу.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як погодили сторони в додатку №1, розрахунки за поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку на підставі рахунка постачальника з відтермінуванням оплати 90 календарних днів з дня відгрузки товару. Тобто, сторони визначили інший строк здійснення оплати, ніж визначений наведеною вище нормою закону.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.25 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи підписання видаткової накладної 20.04.2018 року та сплив 90 календарних днів, останнім днем оплати товару та наданих послуг було 19.07.2018 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи, що 06.06.2018 року та 19.07.2018 року здійснено оплати не в повному розмірі, а лише на суми 15 000,00 грн., 27 000,00 грн., то з 20.07.2018 року відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання на суму 130 094,27 грн.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п.9.2 договору за прострочку оплати товару покупець оплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки від суми простроченої оплати за кожен день прострочки.

Перевіряючи розрахунок пені, суд зазначає, що прострочення настало 20.07.2018 року, про що зазначено судом вище, тому початком нарахування пені є 20.07.2018 року, станом на яке заборгованість становила 130 094,27 грн. Крім цього, суд звертає увагу, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»). Відтак, за період прострочення з 20.07.2018 року по 20.10.2018 року, з урахуванням часткових оплат, і з урахуванням застосованого позивачем розміру облікової ставки НБ України не у подвійному розмірі, як передбачено договором, обгрунтованою є сума пені в розмірі 2 386,34 грн., а не 2 416,59 грн., як просив позивач.

Щодо заявлених до стягнення 11 109,43 грн. штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Вказану суму штрафних санкцій позивач нараховує на підставі графіку погашення заборгованості, складеного сторонами станом на 23.08.2018 року, яким сторони погодили, що у разі його порушення додатково буде нарахована штрафна санкція у розмірі 10% від суми несвоєчасної сплати відповідно до графіку. Згідно з графіком сторони погодили, що у період 24.07.2018-02.08.2018 року буде сплачено 30 000,00 грн., 02.08.2018-12.08.2018 року 30 000,00 грн., 12.08.2018-22.08.2018 року - 30 000,00 грн., 22.08.2018-01.09.2018 року 30 000,00 грн., 01.09.2018-10.09.2018 року 10 094,27 грн.

Як вбачається з платіжних доручень відповідач у період 24.07.2018-02.08.2018 року оплатив 40 000,00 грн., що є більшим, ніж визначено графіком; у період 02.08.2018-12.08.2018 року оплати не здійснювались, однак, 10 000,00 грн. надлишково сплачені попередньому періоді, позивачем зараховано в погашення суми в цей період, тому, існувала заборгованість в сумі 20 000,00 грн., на яку правомірно нараховано 10% - 2 000,00 грн.; у період 12.08.2018-22.08.2018 року здійснено оплати на 30 000,00 грн., однак, враховуючи існування заборгованості за попередній період в розмірі 20 000,00 грн., несплаченими залишились 20 000,00 грн., на які також правомірно нараховано штрафну санкцію в розмірі 2 000,00 грн.; у період 22.08.2018-01.09.2018 року сплачено 20 000,00 грн., тоді як графіком було передбачено 30 000,00 грн., крім цього, заборгованість в розмірі 20 000,00 грн. також не погашена, тому штрафна санкція нарахована на суму 30 000,00 грн.; у період 01.09.2018-10.09.2018 року здійснено оплату на суму 10 000,00 грн., тоді як згідно з графіком мало бути сплачено 10 094,27 грн. Однак, позивачем не враховано в розрахунку штрафних санкцій оплати 06.09.2018 року на суму 10 000,00 грн., тому безпідставно нараховано штрафну санкцію на 41 094,27 грн., адже простроченими були 30 094,27 грн., 10% від яких становить 3 009,43 грн. Відтак, загальна сума штрафних санкцій становить 10 009,43 грн., а не 11 109,43 грн., як просив позивач.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, перевіривши доводи позивача, суд доходить висновку про часткову обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, ч.9 ст.165, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині стягнення 10 000,00 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Градобуд Престиж» (82613, Львівська обл., Сколівський район, селище міського типу Верхнє Синьовидне, вулиця Січових Стрільців, будинок 45, код ЄДР 38557864) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопласт Плюс» (82160, Львівська обл., Дрогобицький район, селище міського типу Меденичі, вул. Дрогобицька, будинок 11, код ЄДР 35217535) 5 094,27 грн. основного боргу, 2 386,34 грн. пені, 10 009,43 грн. штрафної санкції, 1 074,82 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

4. Відмовити у задоволенні вимоги про стягнення 1 100,00 грн. штрафних санкцій, 30,25 грн. пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21.01.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.