ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" січня 2019 р. Cправа № 911/1781/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Фатєєвої Анастасії Романівни, м. Київ

до фізичної особи-підприємця Любова Антона В'ячеславовича, м.Вінниця

про стягнення 139 668,07 грн. заборгованості згідно договору суборенди

представники сторін в судове засідання не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 11.09.2018 за підсудністю з Господарського суду Київської області надійшла позовна заява з присвоєним номером справи №911/1781/18 фізичної особи-підприємця Фатєєвої Анастасії Романівни про стягнення з фізичної особи-підприємця Любова Антона В'ячеславовича 139668,07 грн. заборгованості, нарахованої з посиланням на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно договору суборенди нежитлового приміщення №337-12-16 від 16.12.2016, з яких 51538,09 грн. заборгованості з орендної плати та компенсації вартості комунальних послуг та 88129,98 грн. пені за прострочення сплати орендної плати та комунальних послуг.

За вказаною позовною заявою ухвалою суду від 17.09.2018 відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження.

За наслідками підготовчого судового засідання, 04.12.2018, судом оголошені ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та перерва до 17.12.2018.

На визначену судом дату (17.12.2018) представники сторін не з'явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що засвідчує наявність підписів останніх на розписці суду від 04.12.2018.

Відповідач документи (докази), про які роз'яснено судом 04.12.2018, не подав.

17.12.2018 від позивача надійшло клопотання №13/12-1 від 13.12.2018 про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку із неможливістю з'явитися в судове засідання. При цьому, останній зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

14.12.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №911/1781/18 та призначено справу для судового розгляду по суті на 14.01.2019.

На визначену судом дату представники сторін не з'явились.

Натомість 08.01.2019 від позивача надійшло клопотання (лист № 03/01-1 від 03.01.2019) про розгляд справи за його відсутності в зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання. Позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак останній не скористався своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.12.2016 між фізичною особою-підприємцем Фатєєвою Анастасією Романівною та фізичною особою-підприємцем Любовим Анатолієм В'ячеславовичем було укладено договір суборенди № 337-12-16, відповідно до якого позивач як орендар зобов'язався передати відповідачу як суборендарю в тимчасове платне користування (суборенду) приміщення, яке знаходиться в будівлі торгового центру, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Петропавлівська, 6, а відповідач як суборендар зобов'язався прийняти, оплатити користування і повернути приміщення орендарю на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.1.2. договору суборенди № 337-12-16, приміщення, яке передається суборендарю, знаходиться в користуванні орендаря на підставі договору оренди № 330-12-16 від 16.12.2016, який укладений орендарем з орендодавцем ТОВ "Галєна" (початковий договір). Орендодавець надав згоду на передачу приміщення в суборенду на умовах початкового договору та цього договору.

Приміщенням є торгове приміщення в торговому центрі на мінус першому поверсі загальною площею 35 кв.м. (п. 2.1.1. договору суборенди № 337-12-16).

Орендар повинен передати, а суборендар повинен прийняти в орендне платне користування приміщення в термін до 01 січня 2017 року, що підтверджується актом передачі приміщення (п.4.1. договору суборенди № 337-12-16).

Відповідно до п. 8.1. договору суборенди № 337-12-16, суборендар зобов'язаний здійснювати орендну плату за користування приміщенням, інші платежі у розмірах і в терміни, визначені цим договором.

Розмір орендної плати за один місяць визначається на підставі таких критеріїв: розмір площі приміщення, його розташування в торговому центрі, призначення приміщення, стан приміщення тощо і визначається як сума в гривнях, що обчислюється по наступній формулі: орендна плата = індекс К1 х індекс К2 х площа приміщення х орендна ставка (п. 8.2. договору суборенди № 337-12-16).

Індекс К1 - це співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату виставлення рахунку, а в його відсутність - на 18 число місяця, що передує оплачуваному, до встановлення Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату укладення цього договору. Індекс К1 застосовується лише у випадках, коли він більший одиниці (п. 8.3.1. договору суборенди № 337-12-16).

Сторони дійшли взаємної згоди, що на момент укладення цього договору офіційним курсом до долара США буде курс, встановлений Національним банком України 12 грудня 2016 року, який дорівнює 25,8793 грн. (п. 8.3.2. договору суборенди).

Індекс К2 - індекс зміни орендної ставки. Індекс К2 на момент підписання цього договору дорівнює одиниці (п. 8.3.3. договору суборенди № 337-12-16).

Орендна ставка за 1 кв. м. торгових приміщень складає 19,70 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на день складання договору становить 510,00 грн. (п. 8.4.1. договору суборенди № 337-12-16).

Орендну плату суборендар зобов'язаний сплатити орендарю авансом, не пізніше 25-го числа календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю. У випадку, якщо 25-те число місяця припадає на неробочий день, суборендар зобов'язаний вносити орендну плату на умовах п. 9.5. договору (п. 8.5. договору суборенди № 337-12-16).

За користування приміщенням суборендар сплачує орендарю орендну плату, гарантійний платіж, плату за обслуговування, відшкодовує комунальні послуги, а також сплачує інші платежі, передбачені цим договором у формі безготівкових розрахунків шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на поточний рахунок орендаря (п. 10.1. договору суборенди № 337-12-16).

Орендар виставляє суборендарю рахунки відносно всіх платежів за договором до 18-го числа місяця, що передує оплачуваному. У випадку, якщо дата виставлення рахунку не є робочим днем, орендар надає такі рахунки не пізніше останнього робочого дня, що передує даті виставлення рахунків (п. 10.4. договору суборенди № 337-12-16) (а.с. 8-20, т.1).

Згідно акту передачі приміщень від 01.01.2017 позивач передав, а відповідач прийняв в суборенду вказане приміщення (а.с. 21, т.1).

17.01.2018 сторонами договору була підписана додаткова угода № 1 про дострокове розірвання договору суборенди № 337-12-16 (а.с.22,т.1.).

Також сторонами було підписано додаткову угоду № 2, за якою сторони дійшли згоди, що гарантійний платіж в сумі 17850,00 грн. зараховується в рахунок орендної плати за січень 2018 року (а.с. 23, т.1).

Як стверджується актом повернення приміщення, складеним 20.02.2018, суборендар повернув орендарю із тимчасового платного користування орендоване приміщення (а.с. 24, т.1).

Відповідач сплачував орендні платежі та комунальні платежі частково, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 53-92, т.1).

Разом з тим, внаслідок несвоєчасної сплати орендних платежів у повному розмірі, утворилась основна заборгованість в сумі 51538,09 грн.

Враховуючи прострочення з боку відповідача своєчасної сплати орендних платежів, позивач нарахував та заявив до стягнення 88129,98 грн. пені за період з 21.02.2018 по 10.08.2018.

Так, пунктом 22.1. договору суборенди передбачено, що у разі прострочення суборендарем виконання зобов'язання по сплаті орендної плати, сплаті гарантійного платежу, відшкодуванню комунальних послуг, сплаті плати за обслуговування, сплаті інших платежів, передбачених цим договором, суборендар зобов'язаний в кожному випадку сплатити орендареві пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

При цьому суд відзначає, що відповідач в підготовчому засіданні 16.10.2018 повністю визнав позовні вимоги в частині стягнення 51538,09 грн. грн. основної заборгованості. В частині вимог про стягнення пені відповідач заперечував.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чач. 1 та 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначає, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини першої ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами частин першої, п'ятої ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Обов'язок своєчасної сплати орендної плати суборендарем передбачено умовами вищевказаного договору, ч.5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Статтею 774 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайму) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч.3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, виходячи з умов договору суборенди, відповідач повинен був провести розрахунки за договором до 25-го числа календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю, а також щомісячно відшкодовувати орендарю витрати на оплату використаних в приміщенні комунальних послуг не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених орендарем рахунків.

Разом з цим, станом на час прийняття рішення заборгованість з орендної плати та по відшкодуванню комунальних послуг в сумі 51538,09 грн. не погашена.

Враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості з орендної плати та по відшкодуванню комунальних послуг в сумі 51538,09 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі .

Щодо позовних вимог про стягнення пені за договором суборенди № 337-12-16 у розмірі 88129,98 грн. за період з 21.02.2018 по 10.08.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок пені (а.с. 52, т.1) не дає суду можливості перевірити обґрунтованість її нарахування, оскільки, ані позовна заява, ані наданий на вимогу суду розрахунок пені не містить розмежування на суми орендних та комунальних платежів, не зазначені суми і дати часткових розрахунків. Вказане позбавляє суд можливості перевірити правильність визначення позивачем періодів нарахування пені та відповідно - обґрунтованість наданого розрахунку.

Суд підкреслює, що за умовами п. 8.5 договору суборенди, відповідач повинен був сплачувати позивачу орендну плату авансом, не пізніше 25-го числа календарного місяця, що передує оплачуваному календарному місяцю, а відповідно до відшкодування витрат на оплату використаних в приміщенні комунальних послуг та плата за обслуговування сплачується суборендарем не пізніше 10-го числа календарного місяця, наступного за оплачуваним, на підставі виставлених орендарем рахунків (ст. 9 договору суборенди).

Доказів виставлення рахунків та обґрунтованого розрахунку пені позивач із позовною заявою суду не надав.

Враховуючи зазначене, суд, керуючись положеннями п.5 ч.1 ст.182, ст.74 ГПК України, зобов'язував позивача в строк до 17.12.2018 надати розрахунок ціни позову з урахуванням положень укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства з розбивкою по місяцях, де, зокрема, визначити період, протягом якого виник заявлений до стягнення борг; а також надати пояснення з доказами в обґрунтування стосовно того, які наслідки (збитки) для фізичної особи-підприємця Фатєєвої Анастасії Романівни спричинило порушення фізичною особою-підприємцем Любовим Антоном В'ячеславовичем зобов'язань щодо вчасної сплати орендних платежів згідно договору суборенди нежитлового приміщення №337-12-16 від 16.12.2016.

Вказана вимога суду позивачем належним чином не була виконана.

Зазначене виключає можливість прийняття судом рішення в цій частині позовних вимог, яке б відповідало п.5 ст.236 ГПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.4 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З таких обставин позовні вимоги про стягнення 88129,98 грн. пені слід залишити без розгляду.

Принагідно суд роз'яснює, що відповідно до ч.4 ст.226 ГПК Україна, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З приводу розподілу судового збору між сторонами суд відзначає наступне.

Позивачем при зверненні з позовом було сплачено 2095,02 грн. судового збору, що відповідно складає 1,5 відсотки від загальної ціни позову в розмірі 139668,07 грн.

За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вказаний припис ч. 1 ст. 130 ГПК України, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків пропорційно від визнаної відповідачем та присудженої судом до стягнення суми основної заборгованості у розмірі 51538,09 грн.

Так, 100% судового збору пропорційно сплаченого позивачем при поданні позову за розгляд судом позовних вимог про стягнення основного боргу та відповідно визнаної відповідачем суми основного боргу 51538,09 грн. складає 773,07 грн.: 51538,09 грн. основного боргу * 1,5% ставки судового збору = 773,07 грн.

Відповідно 50% від цієї суми із заокругленням в більшу сторону - 386,54 грн. (773,07 грн. судового збору / 2), суд покладає на відповідача.

Решта 50% ставки судового збору від суми 773,07 грн. судового збору, який був сплачений позивачем за розгляд позовних вимог про стягнення основного боргу, може бути повернуто судом позивачу з державного бюджету за клопотанням позивача. Однак, враховуючи відсутність відповідного волевиявлення з боку позивача, питання про повернення позивачу судового збору в цій частині судом наразі при прийнятті рішення не вирішується.

Щодо решти судового збору в сумі 1321,95 грн. який був сплачений позивачем відповідно за розгляд позовних вимог про стягнення 88129,98 грн. пені (88129,98 грн. про стягнення пені * 1,5% ставки судового збору = 1321,95 грн. судового збору), то судовий збір у вказаній сумі судом покладається на позивача.

Суд при цьому враховує залишення позову без розгляду в цій частині в зв'язку із невиконанням позивачем вимог суду в цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, п.4 ч.1 ст.226, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Любова Антона В'ячеславовича (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця Фатєєвої Анастасії Романівни (адреса: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 51538,09 грн основного боргу та 386,54 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Позовні вимоги про стягнення 88129,98 грн пені залишити без розгляду.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 28 січня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ФОП Фатєєвій А.Р. (АДРЕСА_3);

3 - відповідачу - ФОП Любову А.В. (АДРЕСА_1).