Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/845/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області до Приватного акціонерного товариства "Клеванський деревообробний комбінат" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство Імтрекс" про визнання припиненим права постійного користування на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,

у підготовчому засіданні приймали участь:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

від органу прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення № 049104 від 22.02.2018 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер LE6019.

У судовому засіданні 29 січня 2019 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2018 року заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області (далі - Рада, позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Клеванський деревообробний комбінат" (далі - Комбінат, відповідач), в якому просить, посилаючись на ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України): визнати припиненим право постійного користування ПрАТ "Клеванський деревообробний комбінат" на земельну ділянку площею 10,5725 га. за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, та зобов'язати ПрАТ "Клеванський деревообробний комбінат" повернути Клеванській селищній раді земельну ділянку площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, нормативно грошовою оцінкою 52 831 882 грн. 65 коп.

Ухвалою суду від 2 січня 2019 року позовну заяву заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури від 26.12.2018 року № 33-14010вих.-18 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/845/18. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство Імтрекс" (далі - Товариство, третя особа).

28 січня 2019 року від селищного голови Ради через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява від 28.01.2018 року № 70/02-19/19, в якій останній позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити позов. Крім того, у даній заяві позивач просить розглянути справу буз участі представника Ради.

29 січня 2019 року від Комбінату через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява, в якій останній позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Крім того, у даній заяві відповідач просить розглянути справу буз участі представника Комбінату.

У підготовчому засіданні 29 січня 2019 року Прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягав на задоволенні позову.

У підготовче засідання 29 січня 2019 року позивач не з'явився, однак у заяві від 28.01.2018 року № 70/02-19/19 просив розглянути справу без участі представника останнього.

Відповідач у підготовче засідання 29 січня 2019 року також не з'явився, однак у заяві про визнання позову просив розглянути справу без участі представника останнього.

Крім того, третя особа у підготовче засідання 29 січня 2019 року також не з'явилася, однак 22.01.2019 року від Товариства на адресу суду надійшли пояснення, в яких останнє підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності представника Товариства.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Прокурора, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

15 липня 2015 року набрав чинність розділ IV Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, стаття 23 Закону встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Так, частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 р., поняття "інтереси держави" є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

В позовній заяві Прокурор зазначив, що в даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що Рада позбавлена можливості отримувати очікуваного прибутку внаслідок господарювання відповідача на вказаній земельній ділянці.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Забезпечення належного користування земельною ділянкою становить суспільний інтерес, оскільки лише у випадку належного виконання договору сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою, земельна ділянка використовується відповідно до цілей її надання (здійснюється видобуток надр), що зумовлює створення робочих місць та забезпечує економічне стимулювання розвитку відповідної територіальної громади.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення Прокурора в інтересах держави в особі Ради до Господарського суду Рівненської області з даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство 15.08.2018 року за результатами прилюдних торгів, набуло право власності на усі обєкти нерухомості: будівлю трансформаторої станції площею 133,7 м.кв., будівлю трансформаторної підстанції площею 62,7 м.кв., будівлі гаражів площею 413,8 м.кв., будівлю котельні площею 50,4 м.кв., будівлю деревообробного цеху площею 1206,3 м.кв., будівлю цеху струганої тари площею 1692,9 м.кв., будівлю меблевого цеху площею 885,8 м.кв., будівлю лісопильного цеху площею 4329,1 м.кв., будівлю окорочного цеху площею 527,3 м.кв., будівлю механічної майстерні площею 662,5 м.кв., будівлю складу готової продукції площею 967,4 м.кв.

Судом встановлено, що вищевказані обєкти нерухомості розташовані на земельній ділянці площею 10,5725 га за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2 та до 15.08.2018 року належали на праві приватної власності Комбінату.

Також, судом встановлено, що право власності на усі обєкти нерухомості, які знаходяться на земельній ділянці площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, належить Товариству.

Інші об'єкти нерухомості, крім вищезазначених на даній земельній ділянці відсутні.

Згідно інформації Ради, незважаючи на набуття права власності на обєкти нерухомості, які знаходяться на земельній ділянці площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, Комбінатом вищевказану земельну ділянку до земель запасу на даний час не повернуло.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п. "а" ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, у звязку з набуттям права власності Товариством на обєкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці площею 10,5725 га, Радою, як її розпорядником, можлива передача її у власність або оренду саме власнику такого майна.

Однак, у звязку з тим, що на даний час Комбінат не повернув земельну ділянку площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, до земель запасу, тобто юридично не припинено право користування земельною ділянкою, Рада не може прийняти будь-які рішення щодо подальшого розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Згідно даних Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 52 831 882 грн. 65 коп.

У звязку з неможливістю Радою приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою площею 10,5725 га, місцевий бюджет щомісячно не отримує орієнтовно 140 тис. грн. орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою, що призводить до порушень прав територіальної громади в особі - Ради, тобто остання позбавлена можливості отримувати орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою саме від належного користувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України, визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відтак, Прокурор зазначає, що прийняття судом рішення щодо зобовязання Комбінату повернути до земель запасу Ради земельну ділянку площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, призведе до відновлення прав територіальної громади смт. Клевань в особі Клеванської селищної ради.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач, скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог у повному обсязі (визнав позов) та просив розглянути справу без участі його представника.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб. У суду наявні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області до Приватного акціонерного товариства "Клеванський деревообробний комбінат" про визнання припиненим права постійного користування на земельну ділянку та повернення земельної ділянки є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову Прокуратурою Рівненської області було сплачено 3 524 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано підстави повернення судового збору, яким зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, Прокуратурі Рівненської області підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відповідності до вищенаведених приписів Закону України "Про судовий збір" 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, може бути повернуто ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, суд зазначає, що Прокуратура Рівненської області не позбавлена права звернутися з клопотання про повернення судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в розмірі 50%, що дорівнює 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 185, 191, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Припинити право постійного користування Приватного акціонерного товариства "Клеванський деревообробний комбінат" (35312, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, ) на земельну ділянку площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2.

Приватному акціонерному товариству "Клеванський деревообробний комбінат" (35312, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, ) повернути Клеванській селищній раді (35312, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Клевань, вул. І. Франка. 20, ) земельну ділянку площею 10,5725 га, за адресою: смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, нормативно-грошовою оцінкою 52 831 882 грн. 65 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Клеванський деревообробний комбінат" (35312, Рівненська область, Рівненський район, смт. Клевань, вул. Робітнича, 2, ) на користь Прокуратури Рівненської області (33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 52, рахунок р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01 лютого 2019 року.

Суддя Церковна Н.Ф.