РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2019Справа № 911/1668/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" (03113, м.Київ, вул.Дегтярівська 53, )

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (03039, м.Київ, пр-т Голосіївський,50, )

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, буд. 1, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 82 410,38 грн.

Представники сторін:

від позивача: Євтехов Є.А.

від відповідача-1: Котовський В.М.

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи: Сторощук О.І.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, 2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на користь позивача надміру зарахованих до бюджету коштів на загальну суму 82 410,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок зміни орендодавця в укладеному між сторонами договорі оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1286 від 23.04.2012, сплачені позивачем відповідачу-1, як первісному орендодавцю, грошові кошти за цим договором підлягають поверненню, як безпідставно набуті в порядку ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2018 матеріали позову передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 27.08.2018, матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" (вх. № 11389/18) передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.10.2018.

13.09.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

26.09.2018 через канцелярію суду відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, в якому сторона зазначає, що договірні відносини сторін по договору оренди № 1286 від 23.04.2012 не припинились, договір не визнано недійсним у судовому порядку, тому сплата позивачем орендної плати здійснена на відповідній правовій підставі. Пояснює, що відповідач 1 не є кінцевим отримувачем коштів від оренди державного майна, тому не може бути відповідальною стороною щодо повернення позивачу спірної суми.

Ухвалою суду від 02.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі, відкладено підготовче засідання на 06.11.2018.

05.11.2018 через канцелярію суду відповідач 1 подав документи для долучення до матеріалів справи та заявив про недійсність додаткового договору № 3 до договору оренди № 1286 від 23.04.2012, у зв'язку з його підписанням без погодження Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, та всупереч внутрішньому наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 071 від 10.02.2016.

У судовому засіданні 06.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав та заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця"; також представником позивача подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2018 залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" ( в подальшому АТ "Українська залізниця") в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 11.12.2018.

09.11.2018 через канцелярію суду позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи відповідача 1 та стверджує, що відповідач 1 як попередній власник майна втратив право на отримання 70% орендної плати, сплаченої позивачем по договору з 01.12.2015, тому правова підстава для отримання цих коштів відсутня з вказаної дати.

03.12.2018 через канцелярію суду відповідачем-1 подано заперечення по справі.

В судовому засіданні 11.12.2018 судом оголошено перерву на 18.12.2018.

18.12.2018 через канцелярію суду третьою особою подані пояснення по справі, в яких сторона також повідомила про зміну типу юридичної особи Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Ухвалою суду від 18.12.2018 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 22.01.2019.

У судовому засіданні 22.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, третя особа підтримала доводи відповідача- 1.

Відповідач -2 письмового відзиву на позов не надав, свого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином відповідно до ст. 120 ГПК України.

За таких обставин, суд вбачає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та третьої особи, дослідивши всі обставини справи та надані докази в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець, відповідач-1) та Приватним акціонерним товариством "КИЇВСТАР" (орендар, позивач) був укладений Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1286, відповідно до якого позивач за Актом приймання-передачі від 23.04.2012 (додаток до договору) отримав у користування державне майно, загальною площею 40,0 кв.м. (частина радіорелейної вежі для обладнання базової станції), розміщене за адресою: Київська область, Бородянський район, смт.Немішаєве, та перебуває на балансі ДП «Центральна станція зв'язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України, з метою розміщення обладнання стільникової станції.

Відповідно до п.3.1 договору сторони узгодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.95 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - жовтень 2011 року 7749,77 грн.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМУ і чинних на кінець періоду, за який сплачується платіж (п.3.6 договору).

Згідно положень п.3.9 договору, зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувачу, підлягають заліку в рахунок подальших платежів.

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір укладено на 2 роки 11 місяців, що діє з 23.04.2012 до 23.03.2015 включно.

Додатковим договором № 1 від 14.04.2015 сторони продовжили термін дії договору до 01.05.2015, додатковим договором № 2 від 23.07.2015 внесли зміни до деяких умов договору, а також домовились продовжити термін дії договору до 01.04.2018. Вказані додаткові угоди підписані зі сторони Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" без зауважень.

Додатковим договором № 3 від 01.02.2016, який підписаний між ПАТ «Укрзалізниця», як орендодавця за договором, та ПАТ «Київстар», як орендаря, у зв'язку з утворенням публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 № 4442-V1, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 № 200 та керуючись ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», сторони вирішили:

- встановити, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 23.04.2012р. № 1286 є ПАТ «Укрзалізниця»,

- викласти п.п. 3.1 та п.3.6 договору виклали у іншій редакції: - орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 9 742,56 грн. без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції за наступний місяць». (п.3.1); - орендна плата 100 % перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - Філія «Центральна станція зв'язку» ПАТ «Українська залізниця», код ЄДРПОУ одержувача - 40081394, банк одержувача - ПАТ «Державний ощадний банк УкраїниТВБВ№10026/0204 філії-Головного Управління по м. Києву та Київській обл. АТ «Ощадбанк», МФО 322669 № рахунку 9862 не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним».

- п.10.1 договору: договір діє з 10.12.2015 по 31.03.2017 року включно.

У п.6 додаткового договору № 3 узгоджено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та у відносинах щодо терміну дії та розрахунків діє з 01.12.2015 року.

Із матеріалів справи вбачається та жодної із сторін не спростовано, що у період з 01.12.2015 по 31.12.2016 позивач на виконання умов договору сплатив на рахунок відповідача 1 орендну плату на загальну суму 82 410,38 грн., тобто у пропорційному відношенні 70% орендної плати відповідно до п.3.6 договору.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв'язку з утворенням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», відповідно до Передавального акту Державного підприємства «Центральна станція зв'язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України від 31.07.2015, затвердженого 18.08.2015, Зведеного переліку майна Державне підприємство «Центральна станція зв'язку» Державної адміністрації залізничного транспорту України, що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» від 18.08.2015, нерухоме майно за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве увійшло до складу статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» і є його власністю, а з початком фінансово господарської діяльності 01.12.2015 до ПАТ «Укрзалізниця» перейшли права та обов'язки за договорами оренди майна залізничного транспорту, що увійшло до статутного капіталу товариства, переданого в оренду регіональними відділенням Фонду державного майна України.

Посилаючись на вказані обставини, позивач стверджує, що з 01.12.2015 власником орендованого ним майна є ПАТ «Укрзалізниця» в силу п.10.5 договору договір зберіг свою чинність для орендаря та нового орендодавця, а попередній власник майна втратив право на отримання 70% орендної плати, тому, враховуючи укладення сторонами додаткового договору № 3, правова підстава для отримання відповідачем 1 суми 82 410,38 грн. орендної плати відпала, з 01.12.2015 позивач повинен був перераховувати 100% орендної плати на користь третьої особи, тому кошти у вказаній сумі, за доводами позивача, підлягають поверненню в порядку ст. 1212 ЦК України.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин та зважаючи на викладені доводи суд дійшов висновку, що встановлені обставини справи свідчать про те, що між сторонами - ПАТ "КИЇВСТАР" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області шляхом укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1286 від 23.04.2012, виникли орендні правовідносини.

Сторони у письмових поясненнях зазначили та виходячи з умов п.10.1 договору встановлено, що у період з 01.12.2015 по 31.12.2016 договір продовжував діяти.

Доказів припинення договірних відносин, розірвання чи визнання недійсним договору, суду не надано.

Разом з тим, позивач посилаючись на обставини, за яких підстави для отримання відповідачем 1 коштів у сумі 82 410, 38 грн., тобто 70% орендної плати з 01.12.2015 відпали, просить стягнути вказану суму 82 410,38 грн. в порядку ст. 1212 ЦК України.

За змістом положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1286 від 23.04.2012, спірні кошти відповідно до наданих платіжних доручень були сплачені позивачем на користь відповідача 1 у період з 15.01.2016 по 15.12.2016 за період користування майном грудень 2015 - листопад 2016 по вказаному правочину, за відсутності факту визнання його недійсним чи розірвання у спірний період , такі кошти є перерахованими за наявності правової підстави, а тому їх не може бути стягнено в судовому порядку відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність достатньої правової підстави або те, що така підстава відпала, чого в цьому спорі не відбулося.

Відтак, ураховуючи відсутність у матеріалах справи доказів припинення дії Договору, суд дійшов висновку про те, що здійснені позивачем оплати за оренду були здійснені на відповідній правовій підставі - Договору, що унеможливлює повернення цих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Поряд з цим, суд зауважує, що факт укладення між ПАТ «Київстар» та ПАТ «Українська залізниця» додаткового договору № 3 від 01.12.2016 до договору № 1286 від 23.04.2012, в якому визначено нового орендодавця майна не встановлює перехід права власності на це майно до ПАТ «Українська залізниця».

Наданими поясненнями сторін та матеріалами справи встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, як первісний орендодавець та сторона договору, згоди на укладення додаткового договору № 3 до договору № 1286 від 23.04.2012 не надавало.

Фактично позивачем заявлено вимогу про повернення коштів, що виникла внаслідок укладення позивачем з ПАТ «Українська залізниця» додаткового договору № 3, стороною якого відповідачі не є.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем, в порушення приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, не доведено і документально не підтверджено підстав, за якими було заявлено даний позов.

Доказів порушення відповідачами прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суду не надано.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Судом враховано пояснення третьої особи щодо зміни типу юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.01.2019

Суддя О.М.Ярмак