СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа № 905/1651/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Пелипенко Н.М., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача – не з’явився;

від відповідача – не з’явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман вх. № 1206Д/З на рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2018 р. у справі № 905/1651/18 (суддя – Зекунов Е.В., повний текст складено та підписано 13.11.2018 р.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь,

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 486 033,99 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі – ПАТ «ММК ім. Ілліча», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі – ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця», відповідач) штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 486 033,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем встановленого терміну доставки вантажів, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України (далі – Статут залізниць) та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.11.2018 р. у справі № 905/1651/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача стягнуто штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 486 033,99 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 7 290,50 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог, та зокрема, відсутністю підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення до 5 % заявленої до стягнення суми штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5 % від суми позову – 24 301,70 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції ПАТ «Укрзалізниця» не заперечувало того факту, що з її боку мали місце порушення визначених правилами термінів доставки вантажів позивачу, проте вважає, що ці порушення виникли з поважних та незалежних від ПАТ «Укрзалізниця» причин.

Скаржник стверджує, що майже вся залізнична мережа РФ «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнює транспортне сполучення в її межах та забезпечення виконання вимог Статуту залізниць і Правил перевезення вантажів.

За доводами апеляційної скарги, єдиним залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря, яка має одну неелектрифіковану колію, що до початку проведення АТО була допоміжною та резервною ланкою транспортного сполучення з м. Маріуполь, тому обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря. Крім того, з моменту набрання чинності Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей ускладнено перевезення вантажів з непідконтрольної українській владі території на адресу позивача.

Також скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей істотно вплинули на фінансове становище РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», оскільки за підсумками роботи за 2016 рік філія отримала збиток у сумі 77 031,0 тис.грн., що підтверджується звітом про фінансові результати за 2016 рік.

Відповідач вважає, що у позовній заяві позивач не зазначає про завдання йому збитків у зв’язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 р., 15.01.2019 р. через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ПАТ «ММК ім. Ілліча» просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Тобто, відзив на апеляційну скаргу подано позивачем з порушенням строку, встановленого зазначеною ухвалу суду, без відповідного клопотання про поновлення цього процесуального строку, тому даний відзив не може бути прийнятий до уваги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом листопада 2017 року ПАТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» здійснювало на адресу ПАТ «ММК ім. Ілліча» доставку вантажів (сировини для металургійного виробництва) за залізничними накладними, в яких одержувачем вантажу визначено відповідача, а саме: №№ 34128439, 34184846, 34187971, 34204594, 34250332, 34376822, 34412387, 34438069, 34438333, 34510297, 34529958, 34529982, 37362704, 40035370, 40166878, осн.40221194 дос.47502653, 40232886, 40232910, осн.40321788 дос.40346173, 40348450, 40348476, 40385205, 40385213, 40385221, 40385239, 40385247, 40385254, 40385262, 40385270, осн.40798746 дос.40806234, осн.40798746 дос.40806242, 40798753, 40798779, 40852659, 40852675, 40874885, 42949446, 42949453, 44309730, 44309755, 44316255, 44316875, 44466761, 44475259, 45005980, осн.45005980 дос.49387822, осн.45020518 дос.45021185, осн.45020534 дос.45021193, 4503089, 45030913, осн.45047289 дос.45017274, осн.45047321 дос.45017282, осн.45050101, дос.45050812,осн.45064144, дос.45111200, осн.45088457,дос.45242955, дос.45152618, осн.45117009, дос.47790936, осн.45118775, дос.45120599, осн.45118775. дос.45120607, осн.45120995, дос.45121258, осн.45120995, дос.45151768, осн.45159977, дос.45283967, 45170784, 45170792, 45180205, 45180213, осн.45191491 дос.45285202, 45210671, 45210705, 45210713, 45210747, 45216405, 45216421, 45216447, 45320322, 45320801, 45320892, 45321247, осн.47202023 дос.47238654, осн.47207667 дос.47207758, осн.47261714 дос.47292677, 47280508, осн.47306022 дос.47255039, 47306022, осн.47328257 дос.47369418, 47335260, 47354147, осн.47361100 дос.47447586, 47367636, осн.47367636 дос.47378286, 47367644, 47378856, 47397773, 47422605, осн.47422878 дос.47423090, осн.47422878 дос.47423124, осн.47430376 дос.47437256, 47432240, осн.47434055 дос.47436878, 47438882, 47453246, осн.47456660 дос.47458625, 47494901, осн.47497060 дос.47569280, 47519079, 47538517, осн.47558721 дос.47564950, осн.47558721 дос.47564943, осн.47572912 дос.47571534, 47594072, 47594098, осн.47599246 дос.47378344, осн.47606207 дос.47608856, осн.47632708 дос.47678339 дос.47680194, осн.47632708 дос.47633557, осн.47635511 дос.47642632, 47683719, 47686779, 47686795, 47686803, 47686811, 47686829, 47697032, осн.47778840 дос.47790555, осн.47784079 дос.47571542, осн.47784087 дос.47790589, 47829619, 47835749, 47835756, 47835764, 47835772, 47835780, 47835798, осн.47863683 дос.47863840, осн.47869722 дос.47871694, осн.47886486 дос.47886536, осн.47886486 дос.47886569, 47933189, 47944251, осн.47981337 дос.47790670, осн.47981352 дос.47790688, осн.47981428 дос.47992128, 48977201, 48977227, 49120199, 49229677, осн.49360134 дос.45234465.

Згідно з відбитком календарного штемпеля на накладних, відповідач доставив вантаж позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

При цьому, вищезазначені залізничні накладні не містять відмітки про причини затримки вантажу, яка б давала залізниці право на збільшення терміну доставки.

Неналежне виконання ПАТ “Укрзалізниця” зобов’язань з перевезення вантажів стало підставою для звернення ПАТ “ММК ім. Ілліча” до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення штрафу з відповідача.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 41 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України), у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок. Згідно з п. 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.4 наведених Правил передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1 збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

За змістом статті 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Пунктом 8 Правил видачі вантажів встановлено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Отже, позивачем та матеріалами справи доведено, що відповідач допустив несвоєчасну доставку вантажів на адресу позивача, тому позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, у зв’язку з чим місцевий господарський суд правомірно та на законних підставах задовольнив позов у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу до 5 % від суми позову та доводів апеляційної скарги враховується наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Таким чином, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Обґрунтовуючи заяву про зменшення штрафу ПАТ «Українська залізниця» надано звіти про фінансові результати за 2017 та перше півріччя 2018 року регіональної філії «Донецька залізниця». Посилання в апеляційній скарзі на звіт про фінансові результати за 2016 рік не приймається до уваги, оскільки скаржником такого звіту суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про майновий стан саме відповідача у справі - ПАТ «Українська залізниця», що виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України. Тобто, наявність збитковості та скрутного матеріального становища відповідачем належними та допустимими доказами не доведено.

Заперечуючи проти задоволення зазначеного клопотання відповідача й апеляційної скарги, та посилаючись на скрутне фінансове становище, ПАТ «ММК ім. Ілліча» надано до матеріалів справи копії балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.03.2018 р., звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за І квартал 2018 р., які свідчать про збитковість підприємства позивача, а саме - чистий фінансовий результат діяльності підприємства за даний період склав збиток у розмірі 275956 тис. гривень

З огляду на скрутне фінансове становище позивача, системний характер допущених відповідачем порушень, тощо, факт понесення ним збитків та наявність несприятливих наслідків, що спричинили порушення з боку відповідача, суд першої інстанції правомірно вважав доведеним.

Доводи апеляційної скарги про ускладнене транспортне сполучення залізничною мережею РФ «Донецька залізниця» внаслідок проведення АТО в Донецькій та Луганській областях, перевищення обсягів перевезень пропускної здатності ділянки залізниці між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря також не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не доведено неможливості укладення договору з ПАТ «ММК ім. Ілліча» та визначення на договірних засадах інших термінів доставки вантажу, додаткових форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які б виключали вину відповідача в даному випадку, з огляду на довгострокову тривалість зазначених труднощів при перевезенні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем заходів, спрямованих на належне виконання зобов'язання та запобігання спричиненню позивачу збитків.

Отже, відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» про зменшення заявленого до стягнення штрафу та відповідно, й апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2018 р. у справі № 905/1651/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв’язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 01.02.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.В. Стойка