Р І Ш Е Н Н Я

21 січня 2019 року Справа № 913/523/18

Провадження №1/913/523/18

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю науково-технічної фірми Інкотех, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва, Російська Федерація

про стягнення 1340000 рублів РФ

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

В засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, адвокат (свідоцтво від 13.07.2012 № 234);

від відповідача представник не викликався;

Суть спору: про стягнення боргу у сумі 1340000 рублів РФ, який утворився при розрахунках за контрактом № 265 Поставка газоаналітичного комплексу для контролю кисню в газах окислення бітумної колони від 20.04.2018 (за офіційним курсом НБУ станом на 23.10.2018 борг складає 576173 грн. 20 коп.).

Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору.

Так, спірні відносини є такими, у яких приймає участь іноземний субєкт господарювання відповідач.

У відповідності до ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідач є субєктом господарювання держави Російська Федерація, з якою у держави Україна укладений відповідний міжнародний договір Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, укладена державами учасницями СНД у м. Києві 20.03.1992, ратифікованою постановою ВР № 2889-ХІІ від 19.12.1992 (далі Угода).

Статтею 4 Угоди передбачено, що компетентний суд держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав має право розглядати зазначені в статті 1 цієї Угоди спори, якщо на території цієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав:

а) відповідач мав постійне місце проживання або місце знаходження на день висування позову. Якщо у справі беруть участь декілька відповідачів, що знаходяться на території різних держав - учасниць Співдружності, спір розглядається за місцем знаходження будь-якого відповідача за вибором позивача;

б) здійснюється торгова, промислова або інша господарська діяльність підприємства (філіалу) відповідача;

в) виконано або має бути повністю або частково виконано зобов'язання з договору, що є предметом спору;

г) мала місце дія або інша обставина, що стала основою для вимог щодо відшкодування шкоди;

д) має постійне місце проживання або місце знаходження позивач за позовом про захист ділової репутації;

є) знаходиться контрагент-постачальник, підрядник або той, хто надає послуги (виконує роботи), і спір стосується укладення, зміни і розірвання договорів.

Компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у разі якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Зокрема, розділом 8 контракту № 265 від 20.04.2018 передбачено, у разі, якщо сторони не можуть дійти згоди протягом десяти днів з моменту початку переговорів або отримання відповідною стороною відповіді на першу претензію, розбіжність підлягає передачі на розгляд і остаточне вирішення до Господарського суду Луганської області. Рішення суду щодо спору є обовязковим для обох сторін і має бути виконано в строк, встановлений судом.

Статтею 11 Угоди встановлено правила застосування цивільного законодавства однієї держави учасниці СНД на території іншої держави учасниці СНД. За цими правилами, зокрема, права та обовязки сторін за договором визначаються законодавством країни місця укладення такого договору, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Пунктом 6.1 укладеного контракту позивач та відповідач передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим контрактом, сторони несуть майнову відповідальність у відповідності до чинного законодавства Російської Федерації та України.

У відповідності до ст. ст. 32, 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

У звязку з тим, що учасником процесу виступає іноземний субєкт господарювання відповідач, суд зупиняв провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України для звернення до Арбітражного суду м. Москви з дорученням про надання правової допомоги щодо вручення відповідачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва ухвали Господарського суду Луганської області про відкриття провадження у справі № 913/523/18.

Ухвалою від 18.12.2018 провадження у справі суд поновлював у звязку з надходженням відзиву відповідача від 08.11.2018 № СО-18-167Б на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги визнані повністю та подане клопотання про розгляд справи без участі представника.

При розгляді справи судом встановлено, що 20.04.2018 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва, Російська Федерація (постачальник - відповідач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю науково-технічною фірмою Інкотех, м. Сєвєродонецьк Луганської області (покупець - позивач) було укладено контракт № 265 Поставка газоаналітичного комплексу для контролю кисню в газах окислення бітумної колони, за умовами якого постачальник (відповідач) прийняв зобовязання поставити, а покупець (позивач) - прийняти та оплатити газоаналітичний комплекс для контролю кисню в газах окислення бітумної колони фірми METTLER TOLEDO в номенклатурі, кількості та за цінами згідно специфікації, наведеної в додатку № 1, що є невідємною частиною цього контракту (п. 1.1 контракту).

Відповідно до п. 5.1 контракту покупець повинен оплатити рахунок постачальника протягом семи днів з моменту підписання контракту в розмірі 100% його вартості, яка становить 1340000 рублів РФ.

Як свідчать матеріали справи, 02.05.2018 покупець на виконання п. 5.1 контракту перерахував на розрахунковий рахунок постачальника 1340000 рублів РФ, що підтверджено платіжним дорученням в іноземній валюті № 2 (арк. справи 24).

Відповідно до п. 5.3 укладеного сторонами контракту обладнання повинно бути поставлене покупцеві протягом 120 днів з моменту зарахування авансу на рахунок постачальника, з правом дострокової поставки.

Отже постачальник був зобовязаний поставити обладнання до 30.08.2018.

Втім, згідно пояснень сторін, роботу зі створення АСУТП отримання бітуму, для якої планувалося придбання газоаналітичного комплексу, було відкладено на невизначений термін, тому позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 від 02.07.2018 про розірвання контракту № 265 від 20.04.2018 та передбачили, що отримана передплата має бути повернута на рахунок покупця до 15.09.2018. З моменту повернення (перерахування) передплати контракт № 265 від 20.04.2018 вважається розірваним (п. 3 додаткової угоди № 1 від 02.07.2018).

Позаяк у встановлений строк передплату в сумі 1340000 рублів РФ не було повернуто на рахунок покупця, позивач звернувся до суду за її стягненням.

У відзиві від 08.11.2018 № СО-18-167Б на позовну заяву відповідач зазначив, що, дійсно, має заборгованість перед позивачем у сумі позову, розуміє українську мову, послуги перекладача не потрібні, немає відводів суду та секретарю, зустрічний позов по цьому судовому процесу не заявляється, немає наміру на укладення мирової угоди з позивачем, передачі спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, врегулювання спору за участю судді. Відповідач висловив прохання до суду розглядати справу на підставі наявних документів, підтвердив факти, викладені у позові про стягнення 1340000 рублів РФ боргу та подав клопотання розглядати справу без участі його представника.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його повне задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання правовідносин поставки здійснюється § 3 глави 54 ЦК України. Зокрема, ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За Господарським кодексом України договір поставки регулюється ст. 265, а саме: за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як було встановлено при розгляді справи, передоплату в сумі 1340000 рублів РФ відповідач у встановлений строк (15.09.2018) не повернув на рахунок позивача, що свідчить про невиконання відповідачем умов п. 2 додаткової угоди № 1 від 02.07.2018 про розірвання контракту № 265 від 20.04.2018.

Постачальником - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва, Російська Федерація цей факт визнається.

Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України законодавцем передбачено - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання про повернення передплати у сумі 1340000 рублів РФ, тому позов є обґрунтованим та судом задовольняється повністю з віднесенням на відповідача судового збору у сумі 8663 грн. 30 коп. (1,5% від ціни позову за курсом 4,3101 на день сплати судового збору позивачем 24.10.2018) відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, , 232-233, 236-241 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва, Російська Федерація, Оболенський провулок, буд. 9, корп. 8, прим. VIII, ОГРН: 530, ИНН: НОМЕР_1, КПП: 770401001 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю науково-технічної фірми Інкотех, АДРЕСА_1, - 1340000 рублів РФ боргу, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю САПР-Нефтеоргхім, м. Москва, Російська Федерація, Оболенський провулок, буд. 9, корп. 8, прим. VIII, ОГРН: 530, ИНН: НОМЕР_1, КПП: 770401001 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю науково-технічної фірми Інкотех, АДРЕСА_1, - 8663 грн. 30 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення 23.01.2019.

Суддя Н.М.Зюбанова