ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа№ 911/2495/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Горобець Р.В., довіреність № 336 від 02.01.2019;

від відповідача - Мартиновський О.В., адвокат, ордер №512313 від 14.01.2019;

від третіх осіб - представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №911/2495/16 (головуючий суддя - Рябцева О.О., судді - Ярема В.А., Бацуца В.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до приватного акціонерного товариства "Росава", треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Валса", товариство з обмеженою відповідальністю "Залив-Метал", товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФК Факторинг", товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Росава", товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Атол", про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства "Росава" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання відсутності права на стягнення на предмет застави за договорами № 3293ОС/0412 від 28.04.2012, № 3465ТО/0613 від 26.06.2013, №3571ОС/0314 від 28.03.2014, № 3621ОС/0814 від 15.08.2014, припинення обтяжень за цими договорами та усунення перешкод у здійсненні права власності.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Росава" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ "Валса" зобов'язань за договорами № 1065м-01-16 від 04.04.2006 про мультивалютну кредитну лінію (кредитний договір - 1), №1323-10 від 06.07.2010 про відновлювальну кредитну лінію (кредитний договір - 2) та №1517-14 від 08.08.2014 про відновлювальну кредитну лінію (кредитний договір - 3) в частині своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість: за кредитним договором 1 у сумі 2099714,50 грн., з яких сума простроченої заборгованості по відсоткам 25952,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 661404,06 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам (Євро) 43067,34 грн., що в гривневому еквіваленті становить 1240902,49 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 197407,95 грн.; за кредитним договором - 2 у сумі 713915490,45 грн., з яких сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 403344648,53 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам 190517294,63 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 120053547,29 грн.; за кредитним договором - 3 у сумі 224735712,68 грн., з яких сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 119937793,00 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам 4089682,13 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам 56080621,57 грн., сума строкової заборгованості по комісії 7060000,00 грн., сума простроченої заборгованості по комісії 2940000,00 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 34627615,98 грн. В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Валса" за вказаними кредитними договорами між позивачем та відповідачем були укладені договори №3465ТО/0613 від 26.06.2013, № 3571ОС/0314 від 28.03.2014, №3293ОС/0412 від 28.04.2012 та №3621ОС/0814 від 15.08.2014 застави основних засобів. У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Валса" зобов'язань за кредитними договорами, позивач, посилаючись на п. 8 договорів застави №3293ОС/0412 від 28.04.2012, №3571ОС/0314 від 28.03.2014 та №3621ОС/0814 від 15.08.2014, та на п. 7 договору застави №3465ТО/0613 від 26.06.2013, ст.ст. 546, 572 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про заставу" просить суд в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Валса" звернути стягнення на предмет застави за переліком, що міститься у позовній заяві, за договорами №3465ТО/0613 від 26.06.2013, №3571ОС/0314 від 28.03.2014, №3293ОС/0412 від 28.04.2012 та №3621ОС/0814 від 15.08.2014 шляхом передачі у власність зазначеного майна публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною 55088919,69 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2016 у справі №911/2495/16 було прийнято зустрічний позов приватного акціонерного товариства "Росава" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання відсутності права на стягнення на предмет застави за договорами №3293ОС/0412 від 28.04.2012, №3465ТО/0613 від 26.06.2013, №3571ОС/0314 від 28.03.2014, №3621ОС/0814 від 15.08.2014, припинення обтяжень за цими договорами та усунення перешкод у здійсненні права власності для сумісного розгляду з первісним позовом у справі №911/2495/16.

Ухвалами Господарського суду Київської області від 06.12.2016 призначено економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій у справі №911/2495/16, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; провадження у справі зупинено до отримання судом висновків експертизи.

Згодом до Господарського суду Київської області було повернено матеріали справи разом з висновком експертів №975/976/17-45 від 29.09.2017 за результатами проведення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2017 призначено судову додаткову економічну та судову товарознавчу експертизи у справі №911/2495/16, у зв'язку з ненаданням експертами при проведенні первісної економічної експертизи висновку в частині визначення суми пені за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту та по відсоткам, а призначення судової товарознавчої експертизи викликано необхідністю у застосуванні спеціальних знань по визначенню оцінки ринкової вартості майна, переданого в заставу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Київської області 12.12.2017 в частині проведення судово-економічної експертизи залишена без виконання у зв'язку з тим, що позивачем не було здійснено оплату вищевказаної експертизи, а в частині проведення судової товарознавчої експертизи залишена без виконання, у зв'язку з незадоволенням клопотання експертів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2018 призначено №911/2495/16 судову додаткову економічну та судову товарознавчу експертизи, проведення яких доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Винесено на вирішення судової економічної експертизи такі завдання:

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1065м-01-16 від 04.04.2006 про мультивалютну кредитну лінію?;

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по відсотках перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1065м-01-16 від 04.04.2006 про мультивалютну кредитну лінію?;

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1323-10 від 06.07.2010 про відновлювальну кредитну лінію?;

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по відсоткам перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1323-10 від 06.07.2010 про відновлювальну кредитну лінію?;

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1517-14 від 08.08.2014 про відновлювальну кредитну лінію?;

- Визначити вірну суму пені за прострочення сплати заборгованості по відсоткам перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором №1517-14 від 08.08.2014 про відновлювальну кредитну лінію?

При цьому, пеня за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту має бути розрахована в межах періодів, визначених позивачем, але не більш ніж з 04.08.2015 по 30.03.2016.

Пеня за прострочення сплати заборгованості по відсоткам має бути розрахована в межах періодів, визначених позивачем, починаючи не раніше ніж з 04.08.2015 та по дату, на яку припадає півроку з моменту прострочення сплати заборгованості, на яку вона нарахована.

Крім цього, винесено на вирішення судової товарознавчої експертизи з оцінки вартості майна такі питання:

- Яка ринкова вартість майна, переданого в заставу за договором від 26.06.2013 №3465ТО/0613 застави товарів в обороті, перелік якого міститься в прохальний частині позовної заяви ( т.1 а. с. 12), що є власністю ПрАТ "Росава", та знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91;

- Яка ринкова вартість майна, переданого в заставу за договором від 28.03.2014 №3571ОС/0314 застави основних засобів, перелік якого міститься в прохальний частині позовної заяви ( т.1 а. с. 12-13), що є власністю ПрАТ "Росава", та знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91;

- Яка ринкова вартість майна, переданого в заставу за договором від 28.04.2012 №3293ОС/0412 застави основних засобів, перелік якого міститься в прохальний частині позовної заяви ( т.1 а. с. 13-16), що є власністю ПрАТ "Росава", та знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91;

- Яка ринкова вартість майна, переданого в заставу за договором від 15.08.2014 №3621ОС/0814 застави основних засобів, перелік якого міститься в прохальний частині позовної заяви ( т.1 а. с. 17-18), що є власністю ПрАТ "Росава", та знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 91.

Провадження у справі було зупинено до одержання висновків судової додаткової економічної та судової товарознавчої експертиз.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що оскільки під час проведення первинного експертного дослідження експертами не було надано відповідей на усі поставлені судом питання, а саме не було встановлено розміру пені за прострочення сплати тіла кредитів та пені за прострочення сплати відсотків, а також у зв'язку з необхідністю визначення ринкової вартості майна, переданого в заставу, слід призначити судові експертизи для вирішення поставлених питань. Крім того, судом було виявлено помилки у вказаних позивачем періодах розрахунків та встановлено необхідність при здійсненні перерахунків дотримання строків позовної давності.

При цьому, судом призначено не додаткову та не повторну (у відповідних частинах), а нову експертизу.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та передати справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вирішення, поставлених судом першої інстанції питань, не потребують спеціальних знань.

Окрім наведеного, скаржник зауважує, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Представник апелянта - позивача в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Треті особи правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; ухвала суду про призначення справи до розгляду була надіслана за адресами, офіційного місцезнаходження зазначених осіб.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від третіх осіб до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників третіх осіб не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення третіх осіб, а також з урахуванням того, що неявка їх представників у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, з наступних підстав.

Пунктами 11 та 12 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга розглядається колегією суддів в частині наявності підстав як для призначення експертизи, так і зупинення провадження у справі у зв'язку з цим.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до пункту 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (далі - Інструкція), додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об'єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

Крім того, слід зазначити, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Зазначена позиція викладена в п. 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення експертизи».

Як вже раніше вказувалось, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Валса" звернути стягнення на предмет застави за переліком, що міститься у позовній заяві, за договорами №3465ТО/0613 від 26.06.2013, №3571ОС/0314 від 28.03.2014, №3293ОС/0412 від 28.04.2012 та №3621ОС/0814 від 15.08.2014 шляхом передачі у власність зазначеного майна публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною 55 088 919,69 грн.

В свою чергу, відповідач зазначає, що розрахунок позивача по заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства і умовам кредитних договорів та заперечує проти визначених позивачем суми пені та вартості заставного майна, наголошуючи при цьому, на необхідності проведення додаткової експертизи.

На думку суду першої інстанції, для визначення обґрунтованості нарахування пені за прострочення сплати заборгованості по основному тілу кредиту, пені за прострочення сплати заборгованості по відсоткам та ринкової вартості майна, переданого в заставу, необхідні спеціальні знання.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком, оскільки питання щодо обґрунтованості нарахування пені не потребують для їх вирішення спеціальних знань.

Так, вказані питання стосуються розрахунків, та для їх вирішення не потрібні спеціальні знання.

При цьому, судом не було обґрунтовано неможливості самостійно встановити вказані обставини справи за результатами оцінки наявних у справі доказів.

Посилання суду на великий обсяг наданих розрахунків, виявлені судом помилки у вказаних позивачем періодах розрахунків та необхідність при здійсненні перерахунків дотримання строків позовної давності не є достатніми та обґрунтованими підставами для застосування спеціальних знань, оскільки здійснення таких розрахунків відноситься до повноважень суду. Крім того, суд виявивши помилки у наданих позивачем розрахунках, не позбавлений права витребувати контррозрахунок пені у відповідача.

Поставлення таких питань на вирішення експерта є перекладанням функцій судового органу на експертну установу, що в своє чергу є неприпустимим.

У будь-якому випадку, висновок експерта з наведеного питання, вирішення якого віднесено до компетенції саме суду (якщо експертиза з такого питання буде проведена), не може бути покладено в основу судового рішення.

Отже, для з'ясування обставин, що мають значення для справи, спеціальні знання у сфері іншій, ніж право не є необхідними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що норми Закону України «Про заставу» не містять положень щодо обов'язкового зазначення у рішенні суду початкової ціни предмета застави для його подальшої реалізації.

Навіть в контексті норми у Законі України «Про іпотеку» щодо визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, слід зазначити, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.03.2018 по справі №235/3619/15-ц (провадження №14-11цс18) не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Отже, з урахуванням викладеного, відсутня необхідність у призначенні судової товарознавчої експертизи по даній справі, для визначення ринкової вартості майна, переданого у заставу.

Слід зазначити, що така сама судова додаткова економічна та судова товарознавча експертизи у справі №911/2495/16 вже призначалися ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2017.

Так, вказана ухвала суду залишилася без виконання в частині судової додаткової економічної експертизи, у зв'язку з несплатою за її проведення.

Посилання відповідача на те, що саме поведінка позивача унеможливила проведення у розумні строки призначеної ухвалою суду від 12.12.2017 судової додаткової економічної експертизи, оскільки позивач не виконав покладений на нього судом обов'язок та не оплатив витрати на проведення такої експертизи, на думку апеляційного господарського суду не можуть бути підставою для залишення без змін ухвали Господарського суду Київської області від 06.09.2018, так як, вже було з'ясовано і встановлено колегією суддів, що для здійснення розрахунку пені спеціальні знання не потребуються, а тому, і відсутня необхідність у призначенні такої додаткової економічної експертизи.

Натомість, підставою не проведення судової товарознавчої експертизи було невиконання відповідачем вимог клопотання судового експерта №1634/18-54/1635/18-56 від 28.02.2018, щодо допуску на огляд об'єктів дослідження та надання експерту документації, необхідної для проведення експертизи.

Колегія суддів зауважує, що вдруге призначаючи судову товарознавчу експертизу, судом першої інстанції не з'ясовано питання, чи буде виконано в такому разі експертизу, та не вчинено жодних дій з приводу витребування необхідних для проведення експертизи документів, а відтак, є ймовірність завчасно відомого результату проведення (чи непроведення) експертного дослідження, що є неприпустимим з точки зору розумності меж строків розгляду справи і сприятиме затягуванню розгляду справи.

Таким чином, підстави для призначення судової додаткової економічної та судової товарознавчої експертиз у даному випадку були відсутні.

Стаття 228 Господарського процесуального кодексу України передбачає такий вид зупинення провадження у справі як факультативний, тобто необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення судової експертизи.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розгляд справи у розумні строки.

При цьому, колегією суддів враховується те, що даний позов було подано публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» ще у серпні 2016 року. Так, справа в першій інстанції розглядається майже 2,5 роки.

Враховуючи наведене вище, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, зокрема, про зупинення провадження з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №911/2495/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 06.09.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №911/2495/16 скасувати.

3. Справу №911/2495/16 передати на розгляд до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 04.02.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова