Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Баранець О.М., Селіваненко В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;
за участю представників:
позивачів - 1 - Колток О.М.,
відповідача - Каплієнка В.Є.,
третьої особи без самостійних вимог
на предмет спору, на стороні відповідача - не з'явився,
прокуратури - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства "Недиверсифікований закритий венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інноваційні стратегії",
про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції
1) Кабінету Міністрів України,
2) Міністерства оборони України,
3) квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси,
до публічного акціонерного товариства "Недиверсифікований закритий венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інноваційні стратегії",
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія по управлінню активами "ДАН",
про визнання договорів недійсними,
Дослідивши заяву відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, врахувавши заперечення Міністерства оборони України щодо такого розподілу цих витрат, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд вважає, що вказану заяву відповідача необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Враховуючи вказане, відповідачем згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено надання йому адвокатом Каплієнком В.Є. вказаних послуг у суді касаційної інстанції.
Однак, з огляду на те, що такі витрати у сумі 65 000, 00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді касаційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію позивача-2; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з Міністерства оборони України становить надмірний тягар для позивача - 2, що суперечить принципу розподілу таких витрат, Верховний Суд дійшов висновку про стягнення з Міністерства оборони України на користь відповідача 32 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
(постановою Верховного Суду від 16.01.2019 відмовлено у задоволенні цієї касаційної скарги), а інші позивачі до неї не приєднувалися, не просили її задовольнити, тобто подання і розгляд цієї скарги у суді касаційної інстанції, та, відповідно, витрати, пов'язані з її розглядом, були зумовлені саме діями Міністерства оборони України, Верховний Суд з урахуванням ст. 129 ГПК України, стягує саме з позивача Міністерства оборони України на користь ПАТ "Недиверсифікований закритий венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інноваційні стратегії" 32 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
Щодо посилань Міністерства оборони України у запереченнях на відсутність у матеріалах справи доказів надіслання іншим учасникам справи заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, описами вкладення у цінний лист ф. 107 (№ п/п 8) підтверджується надсилання відповідачем на адресу першого заступника військового прокурора Південного регіону України (а.с. 116, т. 4), Кабінету Міністрів України (а.с. 118, т. 4), Міністерства оборони України (а.с. 120, т. 4), квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси (а.с. 122, т. 4), товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія по управлінню активами "ДАН" (а.с. 124, т. 4) копії відповідної заяви, а також копій доказів, які були подані відповідачем до касаційного суду 17.01.2019 (а.с. 189-198, т. 4).
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Заяву публічного акціонерного товариства "Недиверсифікований закритий венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інноваційні стратегії" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції задовольнити частково.
3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий Л. Стратієнко
Судді О. Баранець