ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 924/263/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - Сукова Т.В.,

відповідачів: 1. не з'явилися, 2. не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчого комітету Славутської міської ради

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018

(головуючий суддя Розізнана І.В., судді Петухов М.Г., Бучинська Г.Б.)

та рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018

(суддя Гладій С.В)

у справі № 924/263/18

за позовом Виконавчого комітету Славутської міської ради

до 1. Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

2. Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області

про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України як безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі 58376,00 грн та перерахувати їх виконавчому комітету Славутської міської ради, з яких 20 600,00 грн - адміністративний збір за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 37 776,00 грн - адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2018 року виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог просило зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України як безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі 58 376,00 грн та перерахувати їх виконавчому комітету Славутської міської ради, з яких 20600,00 грн. - адміністративний збір за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 37776,00 грн. - адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

1.2. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач вказує, що виконавчий комітет Славутської міської ради надає на території міста Славути Хмельницької області ряд адміністративних послуг, у тому числі здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а також державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Споживачами таких послуг сплачується адміністративний збір у бюджет міста Славути.

За результатами перевірки повноти та правильності сплати в бюджет міста Славути за надання вищевказаних адміністративних послуг встановлено факт помилкового зарахування реєстраційного збору за їх надання не до бюджету міста, а в державний бюджет через надання споживачам даних послуг помилкового рахунку.

Так, за період з 1 березня по 31 серпня 2017 року фізичними та юридичними особами помилково перераховано кошти за надані позивачем адміністративні послуги до державного бюджету замість бюджету міста Славути на загальну суму 58 376,00грн. Позивач, вказуючи на помилковість сплати вищевказаних платежів на рахунок Державного бюджету України, а також керуючись нормами статей 1212 та 387 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом.

1.3. Позиція позивача обґрунтована також посиланням на п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 16.02.2011 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету", згідно з яким Міністерство юстиції України (його територіальні органи) зобов'язане забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. Згідно з актом про результат перевірки повноти та правильності сплати в бюджет міста Славути плати за проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та плати за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що надавалися відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради від 15.12.2017 було встановлено, що за період з 01.01.2017 по 01.09.2017 в бюджет міста Славути поступили кошти плати за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в сумі 20 580,00 грн. За вищевказаний період в бюджет міста поступили кошти плати за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в сумі 15 020,00 грн.

Виходячи з пояснень начальника відділу в березні місяці йому на поштову скриньку надійшов лист Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за №03.04-08/25, без зазначення дати і на його виконання він на свій розсуд взяв рахунки з офіційного сайту Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, натрапивши на файл, де були зазначені рахунки для поступлення надходжень в державний бюджет (в тому числі і по місту Славута), не звернувши увагу на файл із рахунками місцевих бюджетів. З працівниками фінансового органу щодо зміни рахунків він не консультувався, вважаючи, що інформація на офіційному сайті Державної казначейської служби є офіційною. Загальна сума втрат бюджету міста за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 становить 58 376,00 грн.

2.2. Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи містять перелік поступлень в державний бюджет України плати за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, послуги за які були надані державним реєстратором відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради за період з 01.03.2017 по 31.08.2017. Загальна сума поступлень за вищевказаний період становить 37 776,00 грн.

Разом тим, матеріали справи містять перелік поступлень в державний бюджет України плати за державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, послуги за які були надані державним реєстратором виконавчого комітету Славутської міської ради за період з 01.03.2017 по 31.08.2017. Загальна сума поступлень за вищевказаний період становить 20 600,00 грн.

2.3. На підтвердження зарахування коштів до державного бюджету України позивачем подано в матеріали справи платіжні доручення: №№1-45 від 05.04.2017, відповідно до яких ПОП Горинь здійснило оплату вартості адміністративного збору за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; №692, №№3936-3943 від 06.04.2017р. та № 4618 від 27.07.2017 згідно з якими Об'єднання Прогрес ПрАТ оплатило вартість адміністративного збору за внесення змін до записів Державного реєстру прав, у тому числі виправлення технічної помилки, допущеної з вини заявника а також за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; №№91, 94, 96, 97, 100 від 07.04.2017, №802 від 11.04.2017, №№1-27, №№29-30, №№1017-1029 від 04.05.2017, №353 від 16.05.2017, №41 від 26.05.2017, №352 від 19.06.2017р., №№2-17, №№20-21, №№24-27, №№29-30 від 30.06.2017р., №№176-177, №№179-189, №№190- 205 від 30.06.2017, №270 від 10.08.2017, №№1-4, №№6-9, №№11-17, №19, №№21-22, №23 та №№28-29 від 11.08.2017, №1961 від 16.08.2018, відповідно до яких ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" та ПОП Горинь здійснили оплату вартості адміністративного збору за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, №№1000-1016, №7392 від 18.08.2017 та №7415 від 28.08.2017 згідно з якими ТОВ "Технобазальт - Інвест" провело плату із призначенням платежу адміністративний збір за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, а також №1742 від 27.07.2017 згідно з якою ПрАТ „Славутський хлібозавод" здійснило оплату з призначенням платежу адміністративний збір за державну реєстрацію іншого речового права крім оренди земельної ділянки. Крім того позивачем подано банківські квитанції, згідно з якими фізичні особи проводили оплати за надані адміністративні послуги.

2.4. 22 вересня 2017 року позивач звернувся до начальника Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області з листом №04-29/1921, у якому повідомив, що в результаті проведеного аналізу було виявлено, що Славутським центром надання адміністративних послуг надавалися окремі послуги ряду суб'єктів господарювання з одночасним помилковим зарахуванням коштів за надання таких послуг до державного бюджету (контроль за надходженням яких здійснює управління юстиції). Оскільки послуги надавалися виконавчим органом Славутської міської ради, то згідно з Бюджетним кодексом України такі кошти мали надходити до бюджету міста. Враховуючи це, позивач просив перерахувати помилково зараховані кошти до місцевого бюджету міста Славути на відповідні рахунки.

Листом від 03.10.2017 Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області повідомило позивача, що управління юстиції не наділене повноваженнями в частині підготовки документів для перерахунку помилково сплачених коштів з державного до місцевих бюджетів.

2.5. 20 лютого 2018 року позивач звернувся до другого відповідача з претензією згідно з якою просив вжити належних заходів щодо повернення виконавчому комітету Славутської міської ради помилково зарахованих до державного бюджету коштів у сумі 58 376,00 грн.

Цього ж дня позивач звернувся до першого відповідача з претензією щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), у якій також просив повернути помилково зараховані до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 58 376,00 грн.

2.6. Враховуючи, що сплачені до державного бюджету кошти, не були перераховані до місцевого бюджету міста Славути, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

3. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018 у задоволенні позову відмовлено.

3.2. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди зазначили таке.

3.3.1. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що платниками послуг, які надавалися позивачем, є фізичні та юридичні особи, тому саме вони згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 мають право, на підставі поданої заяви, на повернення даних коштів з Державного бюджету України, а не позивач.

3.3.2. Суд апеляційної інстанції погодився з цим висновком місцевого господарського суду, зазначивши також таке.

Позивач дійсно надав адміністративні послуги юридичним та фізичним особам. Проте фактично кошти за надані ним послуги отримані не були, оскільки вони були перераховані цими особами та зараховані до Державного бюджету України, замість бюджету міста Славути.

Таким чином, суд зазначив, що оскільки кошти у розпорядження позивача не надійшли, він не набув права на зазначене майно (грошові кошти), і як наслідок, не набув суб'єктивного матеріального права на витребування цих коштів з чужого незаконного володіння. Тому, за висновком суду, відсутні правові підстави для застосування положень ст. ст. 387, 1212 ЦК України, зазначених позивачем як підстава позову у цій справі.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду та рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю, а саме зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України як безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі 58 376,00 грн та перерахувати їх виконавчому комітету Славутської міської ради.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.ст. 387, 1212 ЦК України, що знайшло свій прояв у такому.

4.1.1. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції ототожнює права вимоги, закріплені у ст. 387 ЦК України та у ст. 1212 ЦК України. Позивач наполягає на тому, що його позовні вимоги обґрунтовано з посиланням, в першу чергу, саме на ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої статус "власника" не є обов'язковим.

Відповідно до п. 4 Порядку зарахування до бюджетів плати за надання адміністративних послуг та продукцію і документи, що використовуються для оформлення цих послуг, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 27.03.2017 № 259/390 (далі - Порядок №259/390), плата за надання адміністративних послуг вноситься суб'єктом звернення одноразово на рахунок 3711, відкритий на ім'я суб'єкта надання адміністративних послуг, за місцем надання послуг.

Фактично виконавчий комітет Славутської міської ради є потерпілою стороною в частині недоотриманих коштів на суму 58 376,00 грн за надані ним в період з 1 березня по 31 серпня 2017 року послуги.

Оскільки вказаною нормою передбачено повернення безпідставно набутого майна потерпілому, а не власнику, то суд дійшов хибного висновку щодо відсутності права позивача на витребування вказаного майна (грошових коштів) від незаконного набувача, та неправильно застосував ст. 1212 ЦК України

Крім того, скаржник посилається також на те, що фактично платниками збору здійснювалась передача майна (переказ грошей) саме для виконавчого комітету Славутської міської ради, тому в розумінні ст. 334 ЦК України він набув право власності на вказане майно, а відмова судів у задоволенні позовних вимог є помилковою.

4.1.2. Скаржник також зазначає, що фактично визнавши безпідставність зарахування до Державного бюджету України плати за адміністративні послуги за кодами бюджетної класифікації 22010300, 22012600, надані виконавчим комітетом Славутської міської ради в період з 1 березня по 31 серпня 2017 року у розмірі 58 376,00 грн, відповідачами не виконано покладеного на них постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 обов'язку забезпечити повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного бюджету.

Проте судами не взято до уваги, що позивач оскаржує саме незаконне утримання безпідставно набутого майна (грошей), а не дії або бездіяльність відповідачів в частині реалізації норм вказаного Порядку. Тому дотриманням відповідачами Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 787 від 03.09.2013, не може слугувати підставою відмови у задоволенні позовних вимог.

У цьому випадку відсутня правова підстава для набуття та зарахування до державного бюджету коштів за надані виконавчим комітетом Славутської міської ради послуги, тобто мала місце помилка, яка не може відноситись до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до вимог чинного законодавства України, а вимоги виконавчого комітету Славутської міської ради є законними та обґрунтованими.

4.2. У відзиві на касаційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області зазначає про необґрунтованість вимог касаційної скарги.

Здійснивши посилання на положення Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 (із змінами), відповідач-1 стверджує, що законодавством України передбачено повернення сплачених коштів лише безпосередньо платнику цих коштів, тому вимоги позивача є безпідставними.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що платниками адміністративного збору (власниками коштів) виступали фізичні та юридичні особи, які в силу норм чинного законодавства оплачували адміністративні послуги, а не виконавчий комітет Славутської міської ради.

Таким чином, відповідач-1 вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що право вимоги у виконавчого комітету Славутської міської ради у даному випадку в контексті ст.ст. 387, 1212 ЦК України не настало.

Крім того, відповідач-1 звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі є особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу. Проте жодних позовних вимог до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не було пред'явлено.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст. 300 ГПК України).

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України як безпідставно набуте майно грошові кошти у розмірі 58 376,00 грн та перерахувати їх позивачу.

Обґрунтовуючи правомірність заявлених вимог, позивач посилається на помилковість зарахування сплачених фізичними та юридичними особами вартості наданих ним адміністративних послуг до Державного бюджету України, замість місцевого бюджету міста Славути. Позивач наполягає на тому, що правова підстава для набуття та зарахування до Державного бюджету України коштів за надані позивачем послуги відсутня, оскільки мала місце помилка, тому вказані кошти повинні бути стягнуті з Державного бюджету України та перераховані позивачу.

5.2.2. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

5.2.3. Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи, перелік яких, зокрема, наведений у п.п. 1-16 цієї ж правової норми.

5.2.4. Передумовами виникнення спору у цій справі є відносини щодо порядку оплати та зарахування вартості наданих позивачем фізичним та юридичним особам адміністративних послуг.

5.2.5. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Статтею 11 Закону України "Про адміністративні послуги" визначено, що при наданні адміністративних послуг у випадках, передбачених законом, справляється плата (адміністративний збір). Розмір плати за надання адміністративної послуги (адміністративного збору) і порядок її справляння визначаються законом з урахуванням її соціального та економічного значення (ч.3). Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) зараховується до державного або відповідного місцевого бюджету, крім випадків, встановлених законом (ч.4).

5.2.6. Суди встановили, що в період з 01.03.2017 по 31.08.2017 позивачем були надані фізичним та юридичним особам адміністративні послуги на суму 58 376,00 грн, з яких 20 600,00 грн - розмір плати за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та 37 776,00 грн - плата за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

5.2.7. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зараховується до бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Аналогічне за змістом положення закріплене і у ч.1 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" згідно з яким адміністративний збір за державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зараховується до бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з приписами п.205 та п.207 ч.1 ст.69 Бюджетного кодексу України адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та адміністративний збір за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що здійснюється виконавчими органами сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, зараховується до місцевих бюджетів за місцем надання послуг.

Відповідно до ст.9 Бюджетного кодексу України такі доходи бюджету за класифікацією віднесені до неподаткових надходжень.

5.2.8. Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України).

Одним із основних завдань Казначейства України відповідно до п.3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011 (далі - Положення про Казначейство України), є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Для реалізації такого завдання Казначейство України згідно з п.п.7 п.4 Положення про Казначейство України, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (п.п.7).

5.2.9. Як вже зазначалось вище, спір у справі ініційовано виконавчим комітетом Славутської міської ради, зважаючи на помилкове зарахування органами казначейства зазначених вище адміністративних зборів до державного бюджету України, а не до місцевого бюджету міста Славути.

Тобто суть спору, що розглядається у справі, стосується відносин, пов'язаних із справлянням зазначених адміністративних платежів та їх повернення з державного бюджету як помилково зарахованих.

5.2.10. У ст.1 ЦК України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

5.2.11. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законами умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності.

Так, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

5.2.12. У контексті конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин полягає у поверненні позивачу органами казначейської служби помилково зарахованих до Державного бюджету України сум адміністративних зборів за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивач у цій справі не має майнового чи особистого немайнового інтересу як учасник приватноправових відносин. Грошові кошти за надані позивачем адміністративні послуги були помилково зараховані до державного бюджету замість місцевого бюджету. Питання щодо повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету, регулюється нормами бюджетного законодавства, зокрема, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

Тобто відносини між сторонами спору є такими, що виникли із бюджетного законодавства та не можуть регулюватися нормами Цивільного кодексу України. Вказівка у позовній заяві та касаційній скарзі на положення ст.ст. 387 та 1212 ЦК України не змінює суті та змісту спірних правовідносин, що є предметом розгляду у справі.

5.2.13. Підсумовуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції констатує, що спір у цій справі виник у сфері публічно-правових відносин, що виключає її розгляд у порядку господарського судочинства. Враховуючи суть спірних правовідносин, а також суб'єктний склад сторін у справі, Суд вважає помилковим висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо можливості розгляду цього спору у порядку господарського судочинства.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства (пункт 1 частини першої статті 231 ГПК України).

6.2. Відповідно до пункту 5 частини першої ст.308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

6.3. Згідно із частиною другою ст.313 ГПК України порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

6.4. Зважаючи на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018 та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 313, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Виконавчого комітету Славутської міської ради задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018 у справі №924/263/18 скасувати. Провадження у справі № 924/263/18 закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Ткач

Судді О. Мамалуй

Л.Стратієнко