ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 927/288/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання - Ігнатюк Г.В.

представники сторін:

представник позивача : Герасименко А.О. довіреність № 12 від 05.04.2018 року;

представник відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни

на рішення господарського суду Чернігівської області від 03.07.2017, повний текст якого складено та підписано 09.07.2018

у справі №927/288/18 (суддя Демидова М.О.)

за позовом комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради

до фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни

про стягнення 144 513,22 грн.,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року комунальне підприємство «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (далі-позивач) звернулося до господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни (далі-відповідач) орендної плати у сумі 95 719,13 грн, пені за прострочення орендної плати у сумі 11 430,29 грн, інфляційних нарахувань у сумі 14 203,10 грн, 3% річних у сумі 3 196,04 грн, боргу з відшкодування комунальних послуг у сумі 19 574,04 грн, 3% річних з суми відшкодування 390,62 грн, що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору оренди приміщення №19-14 від 01.07.1999 та додаткових угод до нього.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 03.07.2018 року у справі №927/288/18 позов задоволено частково: стягнуто з фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни на користь комунального підприємства "Діловий центр" Чернігівської обласної ради заборгованість з орендної плати у сумі 95 719,13 грн, 3% річних за прострочення сплати орендної плати у сумі 3 196,04 грн, інфляційні нарахування у сумі 14 203,10 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 842,51 грн. В решті позову відмовлено.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач отримав послуги з оренди нежитлового приміщення на підставі договору оренди, проте надані послуги не сплатив в повному обсязі, заборгованість по орендній платі складає 95 719,13 грн. , що підтверджується актами надання послуг. Оскільки відповідач не виконав грошове зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати на підставі ст. 625 ЦК України стягнув також, три відсотки річних в сумі 3 196,04 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 14 203, 10 грн. В частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з оплати комунальних платежів та трьох відсотків річних з суми відшкодування комунальних послуг, зазначив на те, що не надано доказів сплати зазначених платежів та не обґрунтовано розмір вказаних платежів ( не надано рахунки, рахунки-фактури відповідних підприємств - виконавців комунальних послуг, не зазначено показників лічильників, не наведено доказів пропорційності розміру заявленої до стягнення вартості комунальних послуг площі орендованого відповідачем майна).

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції від 03.07.2018, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі №927/288/18 скасувавши його в частині задоволених позовних вимог про стягнення орендної плати та інфляційних відсотків, а в іншій частині залишити без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив на те, що суд першої інстанції невірно визначив борг по орендній платі Нарахування позивачем інфляційних втрат та відсотків річних вважає безпідставним, оскільки відповідно до п.3.4 договору оренди приміщення №19-14 від 01.07.1999 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 у справі №927/288/18 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 відкрито апеляційне провадження та розгляд справи №927/288/18 ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників сторін.

10.09.2018 позивачем подано відзив на апеляційну скарги, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною п'ятою статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №927/288/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/288/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М. А. - головуюча суддя; судді: Дідиченко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №910/7838/18 до розгляду на 15.01.2019.

Представник позивача у судовому засіданні, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 35,36 т.2).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.07.1999 року між Чернігівською обласною державною адміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди нежитлових приміщень у будівлі по вул. Леніна, 20, м. Чернігова, яка належить до обласної комунальної власності №19-14 (далі-Договір оренди), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення перукарні у складі: кімната №5-1 згідно плану будівлі - 12,3 м.кв.; підсобне приміщення №5-2 згідно плану будівлі - 6,8 м.кв.; кімната №1-16 згідно плану будівлі -11,9 м.кв.; вестибюль 1/4 №IX згідно платну будівля -16,7 м.кв. Зазначені нежитлові приміщення загальною площею 47,7 м.кв. (далі - майно) знаходяться на першому поверсі адміністративної будівлі (колишній готель «Десна№), розташований за адресою м. Чернігів, вул. Леніна, 20.(а.с. 36-39 том 1)

У відповідності до п.2.1 Договору оренди вступ орендаря у користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами цього договору та додатків до нього.

Пунктом 4.2 Договору оренди визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі вносити орендну плату у терміни зазначені у договорі.

Також, за змістом пункту 4.7 Договору оренди сторони передбачили, що орендар зобов'язаний понад орендну плату своєчасно сплачувати фактичну вартість експлуатаційних витрат, комунальних послуг та інших платежів, відповідно виставлених йому рахунків.

Як свідчать матеріали справи та не оспорюється сторонами об'єкт оренди був переданий відповідачеві за актом прийому-передачі від 01.07.1999 (а.с.40 т.1).

01.05.2002 року між Управлінням з питань майна комунальної власності облдержадміністрації, діючого у відповідності до Положення про управління, затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації №585 від 25.09.2000, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено додаткову угоду №03-02/25у (а.с. 42-45 том 1) до Договору оренди, якою сторонивнесли зміни до вищевказаного договору оренди, відповідно до умов пункту 1.1 якої орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення, що складаються із шести кімнат з окремим входом, загальною площею 51,1 кв.м. (далі-майно), що знаходиться на першому поверсі будівлі, спорудженої у 1949 році і розташованої за адресою м. Чернігів, пр. Миру, 20.

Також, пунктом 3.6 додаткової угоди сторонами погоджено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання цього договору, а перерахування здійснюється щомісяця згідно виставлених рахунків у 10-денний термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за минулий місяць.

Орендна плата перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі підлягає індексації і стягується за весь період заборгованості з урахуванням пені у розмірі 120 % облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. При частковій оплаті орендної плати у першу чергу зараховується пеня, потім оренда плата (п.3.7 додаткової угоди).

Відповідно до п. 10.1 додаткової угоди, договір діє з 01.05.2002 по 31.12.2019.

Об'єкт оренди переданий відповідачеві за актом прийому-передачі №03-02/25у від 01.05.2002 (а.с.46 т.1).

28.04.2006 року між Комунальним підприємством "Діловий центр" Чернігівської обласної ради, що діяв на підставі Статуту та наказу, та відповідачем було укладено угоду №1 до Договору оренди у зв'язку із тим, що Управління з питань майна комунальної власності Чернігівської облдержадміністрації, що виступало орендодавцем за Договором оренди будівлі комунальної власності по проспект Миру, 20, м. Чернігів №19-14 від 01.07.1999 та додаткової угоди №03-02/25у від 01.05.2002 до договору, було ліквідоване, господарське відання щодо будівлі комунальної власності по проспекту Миру, 20 у місті Чернігові розпочало здійснювати Комунальне підприємство «Діловий центр» Чернігівської міської ради на підставі Статуту підприємства, затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 21.04.2005, сторони внесли зміни до додаткової угоди №03-02/25у від 01.05.2002 до договору оренди нежитлових приміщень у будівлі по пр. Миру, 20, у місті Чернігові №19-14 від 01.07.1999, якою п.1.2 виклали у такій редакції «Вартість майна, що передається в оренду, зазначено відповідно до Звіту про оцінку майна: нежилого приміщення, загальною площею 51,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 20 , виконаного незалежним експертом - ТОВ ЕК Фірма «Десна-Експерт» станом на 10.04.2006 складає 163758 грн.

Об'єкт оренди переданий відповідачеві за актом прийому-передачі №1 від 28.04.2006 (а.с.52 т.1).

В подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди №2 від 26.10.2006 (а.с.54-55 том 1), №3 від 09.02.2010 (а.с. 57 том 1), №4 від 29.06.2010 (а.с. 59 том 1 ) та №5 від 31.12.2010 (а.с. 60 том 1) до Договору оренди.

Додатковою угодою №5 від 31.12.2010 до Договору оренди сторони дійшли згоди внести зміни до договору оренди приміщення, розташованого по проспекту Миру, 20, загальною площею 51,1 кв. м., виклавши п. 3.2, 3.3, 3.4 договору у такій редакції:

« 3.2.До орендної плати не входить плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, електрична та теплова енергія і т.п.), які орендар сплачує за окремими договорами з постачальниками таких послуг та плата за землю. Якщо комунальні послуги сплачує орендодавець, то орендар компенсує йому здійснені витрати зі сплати рахунків за надані комунальні послуги пропорційно орендованій площі. Орендар за 5 днів до початку розрахункового періоду, яким є календарний місяць, сплачує орендодавцеві 50% вартості заявленого обсягу теплової енергії, передбаченого на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця, відповідно до виставленого орендодавцем рахунку».

« 3.3. Розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 16.09.2006 зі змінами та доповненнями від 10.07.2007».

« 3.4. Розмір та порядок нарахування орендної плати наведено у додатку №1 до додаткової угоди, що є невід?ємною його частиною і становить за базовий місяць розрахунку (останній місяць за яким є інформацію про індекс інфляції) -1542 грн. 60 коп. Розмір орендної плати перший місяць оренди (січень 2011 року) визначається шляхом множення базового розміру орендної плати на індекс інфляції за грудень 2010 та січень 2011 років. ПДВ розраховується і сплачується відповідно до чинного законодавства».

Як зазначав позивач, рішенням Чернігівської обласної ради від 25.05.2015 «Про розподіл орендної плати Комунальному підприємству «Діловий центр» Чернігівської обласної ради» встановлено щодо позивача розподіл орендної плати - 75% орендної плати - орендодавцеві, 25% - до обласного бюджету.

Рішенням Чернігівської обласної ради від 20.07.2016 «Про розподіл орендної плати Комунальному підприємству «Діловий центр» Чернігівської обласної ради» встановлено щодо позивача розподіл орендної плати - 100% орендної плати комунальному підприємству з 01.07.2016 по 30.06.2017 включно.

Також, рішенням Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 «Про розподіл орендної плати Комунальному підприємству «Діловий центр» Чернігівської обласної ради» встановлено щодо позивача розподіл орендної плати - 100% орендної плати комунальному підприємству з 01.07.2017 по 30.06.2018 включно.

В матеріалах справи містяться надані позивачем копії рахунків для оплати орендної плати, а саме: № УА-0000834 від 31.07.2015 на суму 3403 грн. 61 коп. - отримано 11.08.2015; №УА-0000951 від 31.08.2015 на суму 3376 грн. 38 коп. - отримано 09.09.2015; №УА-0001073 від 30.09.2015 на суму 3454 грн. 03 коп. - отримано 08.10.2015; №УА-0001198 від 31.10.2015 на суму 3409 грн. 13 коп. - отримано 11.11.2015; №УА-0001321 від 30.11.2015 на суму 3477 грн. 31 коп. - отримано 10.12.2015; №УА-0001458 від 31.12.2015 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 13.01.2016; №УА-0000116 від 31.01.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 12.02.2016; № УА-0000155 від 29.02.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 14.03.2016; № УА-0000288 від 31.03.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 12.04.2016; № УА-0000445 від 30.04.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 12.05.2016; № УА-0000544 від 31.05.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 10.06.2016; №УА-0000687 від 30.06.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 07.07.2016; № УА-0000823 від 31.07.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 09.08.2016; № УА-0000951 від 31.08.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 12.09.2016; №УА-0001098 від 30.09.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 11.10.2016; № УА-0001256 від 31.10.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 09.11.2016; №УА-0001392 від 30.11.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 12.12.2016; №УА-0001542 від 31.12.2016 на суму 3501 грн. 65 коп. - отримано 13.01.2017; №УА-0000143 від 31.01.2017 на суму 3540 грн. 17 коп. - отримано 14.02.2017; № УА-0000305 від 28.02.2017 на суму 3575 грн. 57 коп. - отримано 15.03.2017; №УА-0000468 від 31.03.2017 на суму 3639 грн. 94 коп. - отримано 14.04.2017; №УА-0000624 від 30.04.2017 на суму 3672 грн. 70 коп. - отримано 15.05.2017; №УА-0000780 від 31.05.2017 на суму 3720 грн. 43 коп. - отримано 13.06.2017; № УА-0000931 від 30.06.2017 на суму 3779 грн. 96 коп. - отримано 12.07.2017; № УА-0001081 від 31.07.2017 на суму 3787 грн. 52 коп.; № УА-0001236 від 31.08.2017 на суму 3787 грн. 73 коп.; № УА-0001391 від 30.09.2017 на суму 3859 грн. 42 коп.; №УА-0001545 від 31.10.2017 на суму 3905 грн. 72 коп.; № УА-0001709 від 30.11.2017 на суму 3940 грн. 87 коп.; №УА-0001875 від 31.12.2017 на суму 3980 грн. 28 коп.; №УА -0000149 від 31.01.2018 на суму 4039 грн. 99 коп. (а.с.69-99 т.1).

Докази надсилання відповідачеві рахунків поштою містяться в матеріалах справи (листи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальні чеки (а.с.131-140,172-181 т.1).

Факт отримання вказаних рахунків відповідачем не спростовується.

Також, позивачем подані акти надання послуг за липень 2015 року по січень 2018 року, якими визначена сума орендної плати (а.с.100-130 т.1).

Крім того, позивачем до справи надані рахунки-фактури на оплату комунальних послуг №СФ - 0001724 від 31.10.2016 - отриманий 09.11.2016; № СФ - 0001800 від 30.11.2016 - отриманий 12.12.2016; № СФ - 0000095 від 31.01.2017 - отриманий 14.02.2017; № СФ - 0000270 від 28.02.2017 - отриманий 15.03.2017; № СФ - 0000644 від 30.04.2017 - отриманий 15.05.2017; № СФ - 000837 від 31.05.2017 - отриманий 13.06.2017; №СФ - 0001005 від 30.06.2017 - отриманий 12.07.2017; № СФ - 0001248 від 31.07.2017 - надіслано поштою 16.08.2017; № СФ - 0001429 від 31.08.2017 року - надіслано поштою 14.09.2017; № СФ - 0001627 від 30.09.2017 - надіслано поштою 12.10.2017; №СФ - 0001770 від 31.10.2017 - надіслано поштою 13.11.2017; № СФ - 0002000 від 30.11.2017 - надіслано поштою 13.12.2017; № СФ -0002223 від 31.12.2017 - надіслано поштою 12.01.2017; № СФ - 0000036 від 31.01.2018 - надіслано поштою 14.02.2018, №СФ - 0002033 від 31.12.2016 та № СФ - 0000466 від 31.03.2017. (а.с. 131-137,172-181 т.1). Загальна сума наданих до сплати рахунків склала 19 574 грн. 04 коп.

Отже, докази виставлення (вручення, направлення) відповідачеві рахунків-фактур додані до матеріалів справи (а.с.131-140, 172-181 т.1).

Оскільки відповідач неналежним чином не виконав умови договору оренди приміщення №19-14 від 01.07.1999 року та додаткових угод, своєчасно та в повному обсязі не вніс орендну плату, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом .

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не виконав свої обов'язки щодо оплати орендної плати в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період липня 2015 року по січень 2018 року в розмірі 95 719, 13 грн. Також, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 відсотків річних в розмірі 3 196, 04 грн. та втрат від 14 203 ,10 грн., у зв'язку з простроченням сплати орендної плати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті за комунальні платежі, суд першої інстанції зазначив на те, що позивачем при зверненні з даними позовними вимогами не надано належних та допустимих доказів, як сплачених комунальних послуг так і їх розміру.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Договір, що укладений між сторонами за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України, глави 30 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно із ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 Господарського кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, орендар прийняв у строкове платне користування обумовлене Договором майно, проте в порушення умов останнього та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів, передбачених умовами Договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 95 719,13 грн.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вже зазначалося вище, відповідач згідно договору оренди нежитлового приміщення № 19-14 від 01 липня 1999 року та додаткових угод до нього користувався комунальним майном за адресою м. Чернігів, вул.. Леніна 20, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи .

Відповідно до умов договору оренди , а саме п. 4.2 орендар повинен своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату у терміни зазначені у цьому договорі, однак останній в порушення умов договору своєчасно та в повному обсязі орендну плату не вносив у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з липня 2015 року по січень 2018 року в розмірі 95 719,13 грн., належних та допустимих доказів сплати якої, відповідач не надав.

При цьому, оскаржуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі, відповідач зазначав на те, що у договорі безпідставно було зазначено орендована площа 51.1 кв.м., однак колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими, оскільки вказана площа орендованого приміщення погоджена обома сторонами договору у Додатковій угоді №1 від 28.04.2006 до Договору оренди (а.с.48-51 т.1), яка підписана представниками обох сторін та скріплена печатками без зауважень. Зміни до Договору оренди у частині площі орендованого майна сторонами Договору оренди не вносилися. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що факт наявності боргу з орендної плати у відповідача перед позивачем в сумі 95 719,13 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в цій частині, колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 3 196,04 грн. 3% річних та 14 203,10 грн. інфляційних нарахувань, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Як видно з матеріалів справи позивач на підставі положень ст.625 Цивільного кодексу України нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних за несвоєчасну оплату орендних платежів за період з липня 2015 року по січень 2018 року на суму 3 196,04 грн. та інфляційні нарахування за період липня 2015 року по лютий 2018 року на суму 14 203,10 грн. В матеріалах справи міститься відповідний розрахунок (а.с.19-35 т.1).

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому необґрунтованими є забезпечення відповідача про те, що три відсотки річних та втрати від інфляції не можуть нараховуватись на розмір боргу по орендній платі, оскільки розмір орендної плати щомісячно корегується з врахуванням інфляції, так як за змістом ст. 625 ЦК України не передбачено таких виключень у її застосуванні, підставою для нарахування зазначених виплат є невиконання грошового зобов'язання.

Враховуючи встановлене вище прострочення відповідачем грошового зобов'язання, приписи вказаних правових норм та перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 3 196,04 грн. за період з період та 14 203,10 грн. інфляційних нарахувань за період , розрахунок суду першої інстанції є правильним та арифметично вірним.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 19 574,04 грн. боргу з відшкодування комунальних послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не надано суду доказів сплати комунальних послуг, не обґрунтовано розмір вартості вказаних комунальних послуг (не надані рахунки, рахунки-фактури відповідних підприємств - виконавців комунальних послуг, не зазначено показників лічильників теплової енергії, електричної енергії, холодної та гарячої води, не наведено доказів пропорційності розміру заявленої до стягнення вартості комунальних послуг площі орендованого відповідачем майна).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19 574,04 грн. з оплати комунальних послуг.

Також, вірним є висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних в розмірі 390, 62 грн., нарахованих на несплачені комунальні платежі, оскільки вищевказані позовні вимоги є похідними від позовних вимог про стягнення боргу за комунальні платежі. Отже, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 19 574,04 грн. з оплати комунальних послуг, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про нарахування 3 відсотків річних нарахованих на вказану суму боргу по комунальним послугам.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 11 430,29 грн. пені, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки розрахунок пені складений з порушенням п.6 ч.1 ст. 232 Господарського кодексу України щодо обрахунку пені за кожний місяць (за кожним рахунком) окремо.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни на рішення господарського суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі №927/288/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 03.07.2018 у справі №927/288/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на фізичну особу-підприємця Попелишко Ларису Іванівну.

4.Матеріали справи №927/288/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2019.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко