ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/21717/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Щелкова П.С.,

третьої особи - 1 - не з'явився,

- 2 - не з'явився,

- 3 - не з'явився,

- 4 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2,

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чебикіна С.О.)

від 09.08.2018,

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Калатай Н.Ф., судді - Зубець Л.П., Мартюк А.І.)

від 06.11.2018,

у справі за позовом ОСОБА_2,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Плато Плюс",

треті особи: 1) відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації,

2) державний реєстратор філії комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" у м. Києві Шейк-Сейкін Олексій Анатолійович,

3) ОСОБА_4,

4) ОСОБА_5,

про визнання недійсними рішення загальних зборів,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Плато Плюс" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, оформлених протоколом № 1 від 20.01.2015 та скасування реєстраційної дії № 4022051 від 23.10.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неповідомленням ОСОБА_2 як учасника ТОВ "Плато Плюс" про проведення зборів учасників 20.01.2015, внаслідок чого він був відсутній на зборах, з протоколом зборів ознайомлений не був. На думку позивача, такі збори були скликані з порушенням законодавства України, проведені за відсутності кворуму і є неправомочними. Відповідно, позивача протиправно було звільнено з посади директора ТОВ "Плато Плюс" на цих зборах, що встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 у справі №370/890/15-ц. Окрім того, як на підставу для визнання недійсними рішень загальних зборів позивач посилався на відсутність оригіналу протоколу загальних зборів № 1 від 20.01.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2018, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що позивачем не доведено обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання недійсними рішень загальних зборів товариства. Вказав на недоведеність порушення відповідачем корпоративних прав ОСОБА_2 під час проведення 20.01.2015 загальних зборів ТОВ "Плато Плюс".

ОСОБА_2 у грудні 2018 року подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Вказує, що господарськими судами не досліджено оригіналу протоколу загальних зборів № 1 від 20.01.2015. Оспорюваним рішенням загальних зборів звільнено директора ТОВ "Плато Плюс" ОСОБА_2 минулим днем за власним бажанням, за відсутності дійсного волевиявиявлення та заяви про звільнення останнього. Посилається на рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 у справі № 370/890/15-ц, яким поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ "Плато Плюс". Судами не перевірено наявність кворуму на зборах учасників 20.01.2015 та необґрунтовано не прийнято до уваги результати поліграфічних досліджень від 16.05.2018 як доказ у справі. Суд першої інстанції протиправно не прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 04.06.2018.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. Зазначає, що позивач був присутній на загальних зборах 20.01.2015, підписував протокол загальних зборів, оспорювані рішення прийняті за наявності кворуму, що встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 у справі № 910/3353/15-г. Посилання позивача на рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 у справі №370/890/15-ц, яким було поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ "Плато Плюс" є безпідставними, з огляду на те, що порушення трудового законодавства не порушує корпоративних прав позивача як учасника товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, ТОВ "Плато Плюс" зареєстровано державним реєстратором 06.02.2008, запис № 0022051, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.05.2018 (а.с. 65 - 71, т. 2).

Станом на січень 2015 року учасниками товариства були ОСОБА_2 та ОСОБА_4, розмір часток яких у статутному фонді становив по 50 %.

20.01.2015 відбулися збори учасників товариства, рішення яких оформлені протоколом № 1 зборів учасників ТОВ "Плато Плюс" (а.с. 51, т. 1). За змістом протоколу № 1 на зборах були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які володіють 100 % голосів, а також запрошені ОСОБА_5 та ОСОБА_6

На зборах учасників 20.01.2015 було прийнято такі рішення:

1. Звільнити з посади директора ОСОБА_2 за власним бажанням з 20.01.2014.

2. Призначити директором ОСОБА_5 з 21.01.2014.

3. Включити до Єдиного державного реєстру ОСОБА_6, який має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

4. Уповноважити ОСОБА_5 провести зміни до відомостей про юридичну особу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Протокол № 1 від 20.01.2015 підписаний всіма присутніми на вказаних загальних зборах особами. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як учасники товариства з усіх питань порядку денного голосували "За" - одноголосно.

У зв'язку з прийняттям вищевказаних рішень, державним реєстратором філії комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "Результат" у м. Києві Шейк-Сейкіним О.А. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу реєстраційною дією № 4022051 від 23.10.2017.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.10.2017 (а.с. 52-58, т. 1), починаючи з 21.01.2015, керівником ТОВ "Плато Плюс" є ОСОБА_5, підписантом - ОСОБА_6.

Пунктом 10.5 статуту ТОВ "Плато Плюс" передбачено, що збори учасників визнаються повноважними, якщо на них присутні учасники або їх представники, які володіють у сукупності більш як 60% голосів.

Окрім того, у пункті 10.9 цього статуту зазначено, що збори учасників скликаються не рідше одного разу на рік. Порядок скликання, проведення та прийняття ними рішень визначається чинним законодавством та цим статутом.

Пунктом 18.1 статуту ТОВ "Плато Плюс" передбачено, що сповіщення та повідомлення, що направляються відповідно до положень цього статуту, повинні бути виконані у письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом з повідомленням чи доставлені особисто за адресою отримувача.

Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018, який набрав чинності 17.06.2018, визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, а також внесено зміни зокрема до Цивільного кодексу України, а саме назву підрозділу 4 § 1 глави 8 "4. Товариство з обмеженою відповідальністю" та статті 140-151 виключено.

Разом з тим на момент виникнення та існування спірних правовідносин, зазначені зміни чинності ще не набули, а тому Верховний Суд здійснює перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій, в тому числі і норм матеріального права, в редакціях чинних на момент прийняття оспорюваних рішень загальних зборів.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 145 Цивільного кодексу України та ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

За умовами пунктів 2, 3, 7 ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 41 та ч. 1 ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: внесення змін до статуту товариства; створення та відкликання виконавчого органу товариства; виключення учасника із товариства.

Ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

В силу ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного; повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів; будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів; не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів; з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно з ч. 5 ст. 98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Суд касаційної інстанції відзначає, що під час розгляду корпоративних спорів за позовами учасників (акціонерів) господарського товариства про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди враховують, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Враховуючи вказані позивачем підстави визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ "Плато Плюс", оформлених протоколом № 1 від 20.01.2015, предметом дослідження у цій справі є обставини звільнення директора ТОВ "Плато Плюс" ОСОБА_2 з врахуванням рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 у справі № 370/890/15-ц, яким поновлено ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ "Плато Плюс", наявність кворуму на зборах учасників 20.01.2015, існування протоколу загальних зборів № 1 від 20.01.2015.

Як правильно зазначено господарськими судами, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2016 у справі № 910/3353/15-г, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2017, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Плато Плюс", Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсними рішень зборів, оформлених протоколом № 1 від 20.01.2015 встановлено факт підписання саме ОСОБА_2 протоколу № 1 зборів учасників ТОВ "Плато Плюс" від 20.01.2015, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 2957/2958/2959/15-32 від 11.03.2015 та висновком судово-технічної експертизи документів № 5980/5981/15-34 від 20.04.2015, призначених в межах кримінального провадження №0000755 та проведених за наявності оригіналів протоколів № 1 загальних зборів ТОВ "Плато Плюс" від 20.01.2015, оригіналів договорів минулих періодів, на час, коли директором та підписантом товариства був ОСОБА_2 Спростовано твердження ОСОБА_2 про його відсутність на зборах учасників 20.01.2015, неознайомлення його з протоколом зборів, а також відсутність кворуму на загальних зборах учасників ТОВ "Плато Плюс" 20.01.2015.

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Встановлені при розгляді справи № 910/3353/15-г факти спростовують аргументи позивача про його відсутність на спірних зборах учасників товариства, неознайомлення з протоколом зборів, відсутність кворуму у загальних зборах учасників товариства та відсутність оригіналу протоколу № 1 від 20.01.2015, а також підтверджують реалізацію позивачем своїх корпоративних прав на управління товариством.

Як вбачається зі змісту рішення Макарівського районного суду Київської області від 17.07.2015 у справі № 370/890/15-ц, на яке посилається позивач, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.01.2017 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.07.2017, ним не встановлено преюдиціальних фактів, які б мали істотне значення для господарського спору у цій справі, зокрема, щодо відсутності ОСОБА_2 на загальних зборах ТОВ "Плато Плюс" 20.01.2015, непідписання ОСОБА_2 протоколу № 1 загальних зборів ТОВ "Плато Плюс" від 20.01.2015.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги, щодо протиправного неприйняття до уваги результати поліграфічних досліджень від 16.05.2018 як доказів у справі, оскільки вказані доводи позивача зводяться передусім до переоцінки доказів, тоді як згідно з частиною 2 статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не надають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо тверджень скаржника, що суд першої інстанції протиправно не прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 04.06.2018 необхідно зазначити таке.

04.06.2018 позивачем надано до місцевого господарського суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій він додатково просив скасувати реєстраційну дію від 30.01.2018 № 6022051, вчинену реєстратором Хмельницьким С.Ю. філії комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві та скасувати реєстраційну дію від 16.02.2018 № 7022051, вчинену реєстратором Хмельницьким С.Ю. філії комунального підприємства Главанської сільської ради "Абсолют" у м. Києві.

За приписами частин 2, 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Враховуючи зміст заяви про уточнення позовних вимог від 04.06.2018, яка містить одночасну зміну предмету та підстав позову, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що така заява подана без дотримання приписів статті 46 ГПК України і обґрунтовано залишена судом без розгляду. Порушення норм процесуального права відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, дублюють доводи апеляційної скарги, яким надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (п. 1 ст. 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, Верховний Суд доходить висновку, що судами попередніх інстанцій було надано скаржникові вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі за № 910/21717/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Баранець

О. Мамалуй