ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа №914/616/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.П.Дубник

- Г.Г. Якімець

за участю секретаря судового засідання К.Кострик

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта»

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2018

у справі № 914/616/18

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова

до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта»

про: спонукання до виконання умов договору № 41 від 01.07.2015 шляхом сплати прострочених платежів за період з вересня 2015 року по березень 2018 року включно у сумі 232500,00 грн.

з участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Козак О.В. - адвокат (ордер ЛВ № 131124 від 10.12.2018)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 у справі № 914/616/18 (суддя Ділай У.І.) задоволено позов Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова до Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта» та зобов'язано відповідача виконати умови угоди № 41 від 01 липня 2015 року шляхом сплати прострочених платежів за період з вересня 2015 року по березень 2018 року включно в сумі 232 500,00 грн., а також стягнуто з відповідача на користь позивача 1762,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що примусове виконання обов'язку в натурі це спосіб захисту цивільного права, який випливає із загального принципу належного виконання зобов'язання. Цей спосіб полягає у адресованій особі вимозі вчинити дію. В матеріалах справи відсутні відомості про визнання угоди, укладеної між сторонами, недійсною, відтак, обумовлене зобов'язання є чинним для сторін. Як встановлено судом, відповідач умов угоди не виконав. При цьому, відповідач не заперечив проти наявності заборгованості, доказів оплати такої суду не надав.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач - Державне підприємство Міністерства оборони України «Готель «Власта» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що 01.07.2015 між сторонами у справі було укладено угоду про реструктуризацію заборгованості № 41 і досягнуто домовленості щодо предмету договору - розстрочення боргу, ціни договору - суми заборгованості та строків виконання - терміни погашення заборгованості. Таким чином, на думку скаржника, основною умовою договору було спосіб його виконання - оплата заборгованості в сумі 268224,77 грн. декількома платежами - реструктуризація і сторони узгодили, що саме оплата частинами буде відповідати інтересам сторін. Як зазначає скаржник, сторони не погоджували, що угода може бути виконана в інший спосіб, зокрема, шляхом виплати всієї суми у випадку невиконання умов договору. В даному випадку виконання договору про реструктуризацію в інший спосіб порушить баланс інтересів сторін та поставить відповідача у невигідне матеріальне становище.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 справу № 914/616/18 передано судді-доповідачу Малех І.Б. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Плотніцькому Б.Д., Кордюк Г.Т.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 по справі № 914/616/18 відкрито апеляційне провадження та витребувано у Господарського суду Львівської області матеріали господарської справи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 розгляд справи було призначено на 16.10.2018.

03.10.2018 почав роботу Західний апеляційний господарський суд та відповідно припинив роботу Львівський апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 справу № 914/616/18 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. - головуючий суддя, Дубник О.П., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Власта» на рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 у справі № 914/616/18 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2018.

В судове засідання 19.11.2018 сторони явку повноважних представників не забезпечили, від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути в засідання через хворобу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.12.2018.

В судове засідання 10.12.2018 прибув представник відповідача, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився та не повідомив суд причин неявки.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.01.2019.

21.12.2018 до Західного апеляційного господарського суду від позивача - Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що суд першої інстанції в достатній мірі забезпечив при розгляді справи можливість сторонам надавати усі докази, на які вони посилалися, повністю в судовому рішенні встановив дійсні обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, встановив дійсний характер спірних правовідносин, та які саме норми матеріального права необхідно застосувати до спірних правовідносин.

В судове засідання 21.01.2019 представник позивача не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Представник апелянта в судове засідання з'явився, надав усні пояснення по суті спору, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив рішення у справі скасувати.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 21.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 01.08.2006 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова та Державним підприємством Міністерства оборони України «Готель Власта» було укладено договір № 41 про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно якого енергопостачальна організація зобов'язалась постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді, а споживач - сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, що передбачені договором.

У звязку з систематичним невиконанням умов договору в частині оплати спожитої теплової енергії з боку ДП МОУ «Готель «Власта» рішенням Господарського суду Львівської області від 05.12.2011 у справі № 5015/5467/11, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.01.2012, постановлено стягнути з ДП МОУ «Готель «Власта» на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 426 938,08 грн. боргу. На виконання рішення 21.02.2012 Господарським судом Львівської області видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.05.2012 розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2011 на три місяці шляхом сплати заборгованості рівними частинами починаючи з 16.05.2012 і до повного погашення заборгованості.

За повідомленням позивача, ДП Міністерства оборони України «Готель Власта» було частково сплачено заборгованість, непогашеною залишилась сума боргу в розмірі 268 224,77 грн.

01.07.2015 між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова та ДП МОУ «Готель «Власта» було укладено угоду № 41 про реструктуризацію заборгованості в сумі 268 224,77 гри., яка залишилась несплаченою на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.12.2011 у справі № 5015/5467/11. За умовами вказаної угоди сторони погодили реструктуризацію заборгованості у сумі 268 224,77 грн. строком на три роки, починаючи з вересня 2015 року по липень 2018 року із визначенням щомісячного платежу у сумі 7 500,00 грн. та за серпень 2018 р. в розмірі 5 725,00 грн.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач всупереч умов угоди та діючого законодавства не виконує свої зобов'язання, не сплачує заборгованість у зазначеному вище розмірі та порушує майнові права КЕВ м. Львова.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушенням умов угоди не оплатив позивачу забргованість. Відтак, КЕВ м.Львова звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про спонукання відповідача до виконання умов угоди.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 181 ГК України передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відтак, угода про реструктуризацію заборгованості №41 від 01.07.2015р., укладена між сторонами у справі, відповідає вищевикладеним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, оскільки між сторонами досягнуто домовленості щодо предмету договору, а саме, розстрочення боргу, ціни договору суми заборгованості, та строків виконання терміни погашення заборгованості.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті перелічено способи захисту цивільних прав та інтересі. Частиною 3 даної статті визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Примусове виконання обов'язку в натурі - це спосіб захисту цивільного права, який випливає із загального принципу належного виконання зобовязання. Такий спосіб полягає у адресованій особі вимозі вчинити дію.

В матеріалах справи відсутні відомості про визнання вказаної вище угоди недійсною, відтак, обумовлене зобов'язання є чинним для сторін.

Як встановлено судами обох інстанції, відповідач умови укладеної між сторонами угоди не виконав. При цьому, відповідач не заперечив проти наявності заборгованості, доказів оплати такої суду не надав.

Покликання відповідача про наявність судового рішення про стягнення з останнього, в тому числі, суми визначеної угодою про реструктуризацію заборгованості №41 від 01.07.2015р. судом першої інстанції підставно відхилено, оскільки, в даному спорі КЕВ м. Львова звернувся із немайновою вимогою про спонукання до вчинення дій, що належить до способів захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦК України.

Таким чином, з'ясувавши зміст та природу взаємних зобов'язань сторін за угодою, ступінь їх виконання, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про підставність позовних вимог.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони «Готель «Власта» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2018 у справі № 914/616/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: О.П.Дубник

Г.Г. Якімець

"Повний текст постанови виготовлено 25.01.2019"