Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/363/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., за участю секретаря Коваль С.М., розглянувши в загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Кристал"

про стягнення грошових коштів в сумі 2 320 622 грн. 10 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1;

від відповідача: представник ОСОБА_2;

від третьої особи: представник не з'явився.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 16 по 23 січня 2019 року.

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 35,37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" (надалі Позивач, ТОВ "Торгагро Сольюшн") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (надалі Відповідач, ТОВ СП "Імені Воловікова") в якому просить суд стягнути останнього 2 320 622,10 грн., з яких 1 991 250,00 грн. основного боргу, 20 294,38 грн. 3% річних, 86 985,15 грн. інфляційних та 222 092,57 грн. пені.

В обгрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що на підставі Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 20.06.2017 року, передав у власність Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 991 250,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 19.06.2017 року, від 21.06.2017 року та від 22.06.2017 року, однак останнім свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконані, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1 991 250,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

До Господарського суду Рівненської області від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти вимог Позивача з огляду на наступне.

31 липня 2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017р., якою було внесено зміни у п. 1.4, а саме продовжено термін повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 1 991 250,00 грн. до 16 червня 2018 року. Пунктом 5.5 Договору позики встановлено, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 (десяти) календарних днів після закінчення строку, передбаченого п. 4.1 цього Договору. Таким чином кошти, отримані як поворотна фінансова допомога, повинні бути повернуті Позивачу до 26 червня 2018 року. Тобто, Відповідач вважає, що на момент звернення ТОВ "Торгагро Сольюшн" до суду ніякого боргу у Відповідача по Договору не було.

14 червня 2018 року між Відповідачем та ПП "Кристал" укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за № 3-18ВПВ, згідно якого ПП "Кристал" передало Відповідачу належне йому право вимоги до Позивача згідно із договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. на загальну суму 2 827 817,02 грн.. Про відступлення права вимоги Позивача було повідомлено листом № 510 від 18.06.2018р.. Оскільки строк виконання зобов'язання за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017р. настав 17 червня 2018 року, Відповідач, керуючись ст.ст. 601, 603 Цивільного кодексу України, надіслав ПозивачуОСОБА_3 №. 511 від 19.06.2018р. про припинення зобов'язання зарахуванням. Згідно інформації, отриманої на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" дану заяву Позивачем отримано 22.06.2018 року.

Згідно Заяви про припинення зобов'язання зарахуванням № 511 від 19.06.2018р. Відповідач повідомив Позивача про припинення зобовязання щодо сплати ним для Позивача боргу в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок по Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16 червня 2017 року внаслідок зарахування боргу Позивача в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок по договору №3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018р. Відповідач вважає, що станом на даний час у Відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед Позивачем по Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16 червня 2017 року. Так як зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося до 26 червня 2018 року, у Позивача немає підстав для застосування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16 червня 2017 року. Відтак, враховуючи вищевказане, Відповідач просить суд закрити провадження у справі № 918/363/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Імені Воловікова" про стягнення грошових коштів в сумі 2 320 622,10 грн.

До суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив, що твердження Відповідача про те, що на момент звернення ТОВ "Торгагро Сольюшн" ніякого боргу у Відповідача по Договору не було і що зобовязання щодо сплати для Позивача боргу в сумі 1 991 250,00 грн. по Договору позики №18/06-17/В від 16.06.2017 року припинилося внаслідок зарахування боргу Позивача в сумі 1 991 250,00 грн. по договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018 року, є безпідставними та надуманими. В обгрунтування наведеного посилається на наступне.

ТОВ "Торгагро Сольюшн" 13.04.2018 року на адресу ТОВ СГП "Імені Воловікова" надіслало претензію №13/04-П, з вимогою погасити заборгованість за Договором № 18/06-17/В від 16.06.2017 року. Не отримавши відповіді на вказану претензію, ТОВ "Торгагро Сольюшн" 18.05.2018 звернулось до господарського суду Рівненської області про стягнення заборгованості за вказаним Договором.

Так, однією із підстав заміни кредитора у зобовязані є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) ч. 1 ст. 512 ЦК України.

Частиною 1 ст. 513, статтею 517 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Позивач стверджує, що на адресу ТОВ "Торгагро Сольюшн" надійшли лише повідомлення про відступлення права вимоги, Договори про відступлення права вимог (цесії), а також заяви про припинення зобовязання зарахуванням з проектами відповідних Договорів, проте доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязаннях не надходило.

Позивач вважає, що Відповідачем не надано необхідних документів, які підтверджують відступлення права вимоги, зокрема, але не виключно: акт приймання - передачі таких доказів (документів), копії договору №52-К від 20.09.2016 року та №53-К від 20.09.2016, видаткові накладні, платіжні доручення, додаткові угоди до договору та інші докази, які вказують на перехід прав, що передаються, та інформацію, яка є важлива для їх здійснення. Крім того зазначає, що за даними бухгалтерії ТОВ "Торгагро Сольюшн" не обліковується заборгованість по вищезазначеним Договорам, як і відсутня будь-яка первинно-облікова бухгалтерська документація, яка б свідчила про наявність такої заборгованості.

За таких обставин, Позивач вважає, що відступлення права вимоги згідно договору №3-18ВПВ від 14.06.2018 року не відбулось, оскільки йому не надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязані, а тому як наслідок відсутні правові підстави для припинення зобовязань зарахуванням згідно заяви Відповідача.

Крім того, за твердженням Позивача, Відповідачем не доведено існування заборгованості по договору №52-К від 20.09.2016р. та 53-К від 20.09.2016р., із поданих ним документів не вбачається не тільки існування даної заборгованості, але і доказів існування однорідності таких вимог. Так, як відповідно до норм статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі ч. 1 ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування можливе за наявності таких умов: 1) зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні; 2) однорідність вимог (гроші, однорідні речі); 3) настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент; 4) ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання; 5) звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Позивач вказує на те, що ТОВ СГП "Імені Воловікова" не надало доказів про перехід йому права вимоги по Договору № 52-К від 20.09.2016 року та № 53-К від 20.09.2016 і тому зобов'язання за ними не можуть бути припиненим, у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Торгагро Сольюшн" та Відповідачем.

Окрім того Позивач зазначає, що Договори № 52-К та №53-К від 20.09.2016 на суму 1 459 534,66 грн. та 1 368 282,36 грн. відповідно, у ТОВ "Торгагро Сольюшн" відсутні, що може свідчити про те, що такі договори взагалі не укладались між ТОВ "Торгагро Сольюшн" та ПП "Кристал".

Також Позивач стверджує, що керівником ТОВ "Торгагро Сольюшн" не укладалась додаткова угода №2 до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) №18/06-17/В від 16.06.2017 року, якою, за твердженням Відповідача, було внесено зміни у п.1.4., а саме продовжено термін повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 1 991 250,00грн. до 16 червня 2018 року.

Враховуючи викладене, ТОВ "Торгагро Сольюшн" вважає, що припинення зобовязань, шляхом їх зустрічного зарахування за заявою від 19.06.2018 вих. №511 не відбулось, а тому в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі просить відмовити, а позовні вимоги ТОВ "Торгагро Сольюшн" задовольнити в повному обсязі.

До Господарського суду Рівненської області від Відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечує проти наведених Позивачем доводів з наступних підстав.

Відповідач вказує про те, що за змістом статей 516-518 Цивільного кодексу України, під час заміни кредитора обов'язковим є письмове повідомлення про це боржника. Позивача про те, що відбулося відступлення вимоги було повідомлено належним чином. Під час підписання Договору про відступлення права вимоги (цесії) за № 3-18ВПВ, згідно якого ПП "Кристал" передало Відповідачу належне йому право вимоги до Позивача згідно із договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. на загальну суму 2 827 817,02 грн., передано також документи, які підтверджують наявність заборгованості: платіжне доручення № 258 від 26.09.2016р., платіжне доручення № 261 від 26.09.2116р., податкову накладну № 34 від 26.09.2016р., податкову накладну № 33 від 26.09.2016р., лист ПП "Кристал" № 20/06 від 20.06.2017р., лист ТОВ "Торгагро Сольюшн" від 26.06.2017р., акт звірки від 01.07.2017р. по договору № 52-К від 20.09.2016р., акт звірки зід 01.07.2017р. по договору № 53-К від 20.09.2016р., акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 52-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПП "Кристал"), акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 53-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПІТ "Кристал"). Передача документів підтверджується Актом приймання-передачі від 14 червня 2018 року. Тобто Відповідач вважає, що Первісним кредитором обов'язок щодо передачі Новому кредиторові (Відповідачу) документів виконано.

Згідно пп. а п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення відносин між ПП "Кристал" та Позивачем за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р.) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, в тому числі дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню. На виконання вимоги вищевказаної статті ТОВ "Торгагро Сольюшн" 26 вересня 2016 року було складено та зареєстровано податкові накладні № 33 (реєстраційний номер НОМЕР_1) та № 34 (реєстраційний номер НОМЕР_2) на загальну суму 3 000000 (три мільйони) гривень 00 копійок.

За твердженням Відповідача, із актів звірки між ПП "Кристал" та Позивачем по договору № 52-К від 20.09.2016р. слідує, що Позивачем 30.09.2016р.було поставлено товарів на суму 40 465,34 грн., по договору № 53-К від 20.09.2016р. було поставлено 31.05.2017р. товарів на суму 97 757,90 грн., 16.06.2017р. - на суму 33 959,74 грн..

Відповідач зазначає, що враховуючи вищенаведене, посилання Позивача на те, що договірні відносини та зобов'язання за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. між ним та ПП "Кристал" відсутні, є необгрунтованими.

Однорідність вимог Відповідач підтверджує наступними доказами. Листом № 20/06 від 20 червня 2017 року ПП "Кристал" звернулося до Позивача з вимогою здійснити допоставку оплаченого товару або ж повернути сплачені кошти у сумі 2 827 817,02 грн.. Як вбачається з відповіді Позивача на цей лист від 26 червня 2017 року, ТОВ "Торгагро Сольюшн" мало б повернути отримані кошти до 01 липня 2017 року, однак цього станом на даний час не виконало.

Також Відповідач зазначає, що на момент підписання додаткової угоди №2 до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) №18/06-17/В від 16.06.2017 року керівником ТОВ "Торгагро Сольюшн" був ОСОБА_4, а на момент звернення Позивача до суду керівником є ОСОБА_5, тому цілком зрозуміло, що теперішньому керівнику не відомо про укладання вищевказаної додаткової угоди.

Крім того, до суду від Відповідача надійшли додаткові пояснення до заперечення на відповідь на відзив у яких останній, зокрема, в обгрунтування своїх заперечень на позов навів правове обгрунтування та судову практику.

До суду від Позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній пояснив наступне.

В запереченні на відповідь на відзив Відповідач, посилаючись на ст.ст. 516-518 ЦК України, вказує на те, що під час заміни кредитора обовязковим є письмове повідомлення про це боржника та зазначає про те, що про відступлення вимоги було повідомлено належним чином. Однак, згідно вимог статті 517 Цивільного кодексу України "Докази прав нового кредитора у зобов'язанні" первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивач вказує на те, що Відповідачем не надано суду документів, які містять відомості про вчинення дій, що засвідчують перехід до нього права вимоги за вказаними договорами.

Позивач вважає, що Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту виконання первісним та новим кредиторами укладених договорів про відступлення права вимоги (цесії), як і наявність у Позивача, як заборгованості перед третьою особою по вищезазначених договорах так і передачу Відповідачу право вимоги по них. На думку Позивача, сама лише наявність укладених між Відповідачем та іншими особами договорів про відступлення права вимоги (цесії) не є доказом того, що ці договори є виконаними у встановленому законом порядку, що має наслідком власне відступлення права вимоги.

Ще одним доказом безпідставності позиції Відповідача у запереченні на відповідь на відзив, на думку Позивача, є посилання про наявність зобовязання у Позивача вповерненні коштів для ПП "Кристал" в сумі 2 827 817,02 грн., яке вбачається Відповідачем з відповіді ОСОБА_4, який посідав на той час посаду директора ТОВ "Торгагро Сольюшн", яка долучена останнім до матеріалів справи в якості листа. Долучений лист підписаний директором ТОВ "Торгагро Сольюшн" ОСОБА_4, за твердженням Позивача, не є підставою виникнення у товариства зобовязання у поверненні для ПП "Кристал" попередньої оплати за поставку мінеральних добрив та засобів захисту рослин, що також підтверджує відсутністю вимоги ПП "Кристал" від прийняття виконання по договорах поставки товару.

Отже, Позивач вважає, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань, в одному із яких одна сторона є кредитором, аінша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобовязанні є кредитором у другому). Допускаються випадки так званого часткового зарахування, коли одне зобовязання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) лише в частині, що дорівнює розміру першого зобовязання. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобовязанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, сторона, яка ініціює таке зарахування, повинна подати іншій стороні відповідну заяву.

З огляду на дані норми, твердження Відповідача, про наявність однорідності у зарахуванні вимог, Позивач вважає таким, що не відповідають ні вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 601 ЦК України, ні матеріалам справи.

Позивач зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з підписаного Відповідачем та третьою стороною договору про відступлення права вимоги №3-18ВПВ, третя сторона переуступила Відповідачу право вимоги, ніби то, по Договорам поставки №52-К від 20.09.2016р. та №53-К від 20.09.2016р. предметом якого є поставка Позивачем третій особі товару. Однорідність вимог по зазначених договорах поставки та Договору позики №18/06-17/В від 16.06.2017р. Відповідачем вбачається виходячи з хибної думки останнього про обов'язок повернення Позивачем попередньої оплати по договору поставки та обов'язком Відповідача повернути Позивачу грошові кошти по договору позики. Однак, дані твердження Відповідача про, те, що у Позивача виникло зобов'язання у поверненні коштів третій особі по договору поставки Позивач вважає необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на те, що у Позивача у відповідності до Договорів поставки (заключення яких зі сторони Позивача заперечується) виникло б зобов'язання, по даних угодах, поставити третій особі саме товар, а не грошові кошти. Що свідчить про те, що вимоги, які якщо б і виникли між сторонами на підставі цих договорів не є однорідними. Тому, як грошові вимоги мають презюмуватися як однорідні у силу однорідності грошей як предмету виконання зобов'язань.

Отже, Позивач вважає, що вимога про сплату грошей за загальним правилом може бути однорідною із іншою вимогою лише про сплату грошей, так як гроші як предмет задоволення майнової вимоги мають ознаку замінності, абсолютної еквівалентності та інші властивості, що дозволяють проводити обмін та інші грошові операції.

Розпорядженням керівника апарату № 01-04/114/2018 суду від 19 жовтня 2018 року у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Церковної Н.Ф. призначено повторний автоматичний розподіл справи, за наслідками якого справу № 918/363/18 передано на розгляд судді Марачу В.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.10.2018 року прийнято справу № 918/363/18 до свого провадження суддею Марачем В.В., вирішено провести повторне підготовче провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Кристал".

До суду від третьої особи - ПП "Кристал" надійшло пояснення в якому останній зазначив про те, що ПП "Кристал" підтримує правову позицію Відповідача та підтверджує її обгрунтованість та відповідність діючому законодавству України. ПП "Кристал" підтверджує наступні обставини у справі.

14 червня 2018 року між Відповідачем та ПП "Кристал" укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за № 3-18ВПВ, згідно якого ПП "Кристал" передало Відповідачу належне йому право вимоги до ТОВ "Торгагро Сольюшн" згідно із договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. на загальну суму 2 827 817,02 грн. Про відступлення права вимоги ТOB "Торгагро Сольюшн" було повідомлено листом № 510 від 18.06.2018р. Під час підписання Договору про відступлення права вимоги (цесії) за № 3-18ВПВ, згідно якого ПП "Кристал" передало Відповідачу належне йому право вимоги до ТОВ "Торгагро Сольюшн" згідно із договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. на загальну суму 2 827 817,02 грн., передано документи, які підтверджують наявність заборгованості: платіжне доручення № 258 від 26.09.2016р., платіжне доручення № 261 від 26.09.2016р., податкову накладну № 34 від 26.09.2016р., податкову накладну № 33 від 26.09.2016р., лист ПП "Кристал" № 20/06 від 20.06.2017р., лист ТОВ "Торгагро Сольюшн" від 26.06.2017р., акт звірки від 01.07.2017р. по договору № 52-К від 20.09.2016р., акт звірки від 01.07.2017р. по договору № 53-К від 20.09.2016р., акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 52-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПП "Кристал"), акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 53-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПП "Кристал"). Передача документів підтверджується актом приймання-передачі від 14 червня 2018 року. 18 червня 2018 року було додатково передано ТОВ СГП "Ім. Воловікова" договори № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. Тобто Первісним кредитором обов'язок щодо передачі Новому кредиторові (Відповідачу) документів виконано.

Згідно пп. а п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення відносин між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн" за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р.) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, в тому числі дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню. На виконання вимоги вищевказаної статті ТОВ "Торгагро Сольюшн" 26 вересня 2016 року було складено та зареєстровано податкові накладні № 33 (реєстраційний номер НОМЕР_1) та № 34 (реєстраційний номер НОМЕР_2) на загальну суму 3 000 000 (три мільйони) гривень 00 копійок.

Третя особа зазначає, що із актів звірки між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн" по договору № 52-К від 20.09.2016р. ТОВ "Торгагро Сольюшн" 30.09.2016р. було поставлено товарів на суму 40 465,34 грн., по договору № 53-К від 20.09.2016р. було 31.05.2017р. поставлено товарів на суму 97 757,90 грн., 16.06.2017р. - на суму 33 959,74 грн.

20.06.2017 року ПП "Кристал" надіслало лист до ТОВ "Торгагро Сольюшн" із вимогою протягом семи календарних днів від дати отримання вказаного листа здійснити поставку оплачених товарів або повернути сплачені кошти у розмірі 2 827 817,02 грн.

26.06.2017 року ТОВ "Торгагро Сольюшн" повідомило, що попередньо оплачений товар відсутній на складі, тому здійснити його поставку немає можливості і кошти у сумі 2 827 817,02 грн. будуть повернуті ПП "Кристал" до 01 липня 2017 року. Станом на 30 жовтня 2018 року зобов'язання щодо повернення передплати в сумі 2 827 817,02 грн. ТОВ "Торгагро Сольюшн" не виконано.

Третя особа звертає увагу, що посилання ТОВ "Торгагро Сольюшн" на те, що договірні відносини та зобов'язання за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. між ним та ПП "Кристал" відсутні, є необгрунтованими.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником Відповідача до суду 13.11.2018 року подано заяву про застосування спеціальних строків позовної давності, в якій останній просить суд застосувати спеціальний строк позовної давності до стягнення пені і штрафу.

03.01.2019 року від Відповідача надійшло письмове пояснення в якому останній зазначив про те, що 31 липня 2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017р., якою було внесено зміни у п. 1.4, а саме продовжено термін повернення поворотної фінансової допомоги у сумі 1 991 250,00 грн. до 16 червня 2018 року. Тобто на момент звернення ТОВ "Торгагро Сольюшн" ніякого боргу у Відповідача по Договору не було (ТОВ "Торгагро Сольюшн" звернулося до суду з позовом про стягнення коштів 18 травня 2018 року). Пунктом 5.5 Договору позики встановлено, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 (десяти) календарних днів після закінчення строку, передбаченого п. 4.1 цього Договору. Таким чином кошти, отримані як поворотна фінансова допомога, повинні бути повернуті Позивачу до 26 червня 2018 року. При цьому матеріали судової справи не містять доказів направлення вимоги, в установленому законом порядку, яка б змінювала строки виконання зобовязань саме на виконання угоди № 2 від 31 липня 2017 року, щодо встановлення нових строків повернення коштів. Матеріали судової справи не містять доказів прострочення виконання зобовязань ТзОВ сільськогосподарського підприємства "Імені Воловікова" з врахуванням додаткової Угоди № 2 від 31.07.2017 року. Фактично Позивач в односторонньому порядку змінив строки виконання зобовязань, без належних на те правових підстав, що є, на думку Відповідача, недопустимо. Крім того зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, що зазначено в ст. 204 Цивільного кодексу України.

Представник Позивача в судовому засіданні 23.01.2019 року позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві з урахуванням відповіді на відзив та додаткових пояснень.

Представник Відповідача в судовому засіданні 23.01.2019 року заперечила проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов, з урахуванням заперечень на відповідь на відзив, з урахування пояснень та просить суд закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Представник третьої особи в судове засідання 23.01.2019 року не з'явився. Разом з тим, до суду від ПП "Кристал" надійшло клопотання в якому останнє просить суд розглядати справу № 918/363/18 за відсутності уповноваженого представника ПП "Кристал".

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

16.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (Позичальник) було укладено Договір позики №18/06-17/ВК (зворотної фінансової допомоги) (далі - Договір) за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується - Поворотна фінансова допомога), а Позичальник зобов'язується повернути позику протягом визначеного цим Договором строку (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. та п. 1.4. Договору, сторони домовились, що Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу на безоплатній основі - без сплати процентів за користування поворотною фінансовою допомогою. До правовідносин поворотної фінансової допомоги, що встановлена цим Договором застосовуються відповідні положення про договір Позики, що передбачений Цивільним кодексом України, а також інші норми актів цивільного законодавства України.

Згідно з п. 2.1. Договору (в редакції викладеній додатковою угодою № 1 від 20.06.2017 року до договору позики (зворотної фінансової допомоги) №18/06-17/В від 16.06.2017 року) розмір поворотної фінансової допомоги становить 1 991 250 (один мільйон дев'ятсот дев'яносто одна тисяча двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок.

Пунктом 3.1. Договору сторони узгодили, що Позикодавець передає поворотну фінансову допомогу Позичальникові протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Договору.

Строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і закінчується "31" грудня 2017 року. Строк, визначений у п. 4.1 цього Договору, може бути продовжений виключно за домовленістю Сторін, що оформлюється Додатковою угодою до цього Договору (п. 4.1. та п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору поворотна фінансова допомога повертається Позичальником в готівковій формі, або іншим шляхом, який не порушує вимоги чинного законодавства України на момент повернення позики.

Пунктом 6.1. Договору сторони передбачили, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання поворотної фінансової допомоги Позичальникові.

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору та закінчується в момент повернення Позичальником поворотної фінансової допомоги (п. 6.2. Договору).

Матеріалами справи встановлено, що Позивач на виконання Договору перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти згідно платіжного доручення № 924 від 19.06.2017 р. на суму 400 224,00 грн., платіжного доручення № 960 від 21.06.2017 р. на суму 335 000,00 грн., платіжного доручення № 963 від 22.06.2017 р. на суму 1 256 026,00 грн., загальна сума допомоги складає 1 991 250,00 грн.

Разом з тим, додатковою угодою № 2 від 31.07.2017 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року сторони вирішили внести зміни до п. 4.1. розділу 4 Договору виклавши його в наступній редакції: строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і закінчується 16 червня 2018 року.

Посилання представника Позивача на те, що додаткова угода № 2 від 31.07.2017 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року не підписувалася його довірителем спростовуються матеріалами справи, зокрема наявністю в ній належним чином завіреної копії додаткової угоди № 2 від 31.07.2017 року та оглядом судом її оригіналу в судовому засіданні. Крім того суд зазначає, що відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів визнання недійсною в судовому порядку додаткової угоди № 2 від 31.07.2017 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року представник Позивача суду не надав.

Позивач 04 червня 2018 року звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом № 202 від 18.05.2018 року про стягнення з Відповідача на підставі Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року поворотньої фінансової допомоги в сумі 1 991250,00 грн. та штрафних санкцій..

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 626 і 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 5.5. Договору сторони передбачили, що Позичальник зобов'язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 (десяти) календарних днів після закінчення строку, передбаченого п. 4.1 цього Договору. Відповідно до умов Договору, з урахуванням додаткової угоди № 2, строк повернення фінансової допомоги - 26.06.2018 року (включно).

Таким чином суд констатує, що зобов'язання у Відповідача по поверненню фінансової допомоги відповідно до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року на момент звернення Позивача до суду (04.06.2018р.) не виникло.

Відтак, суд дійшов висновку про передчасність подання Позивачем зазначеного позову та, відповідно, відсутність підстав для стягнення з ТОВ СП "Імені Воловікова" основного боргу в сумі 1 991 250,00 грн..

Якщо ж прийняти до уваги твердження представника Позивача про те, що додаткова угода № 2 від 31.07.2017 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року не підписувалася його довірителем, то і на цій підставі вимоги Позивача про стягнення з Відповідача фінансової допомоги в сумі 1 991 250,00 грн. не можуть вважатися обгрунтованими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.06.2018 року між Приватним підприємством "Кристал" (Первісний кредитор) та ТОВ СГП "Імені Воловікова" (Новий кредитор) укладено Договір № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) (далі - Договір № 3-18ВПВ), за умовами якого Первісний кредитор передає (відступає) належне йому право вимоги згідно із договором № 52-К від 20.09.2016 року на суму 1 459 534 (один мільйон чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот тридцять чотири ) грн. 66 коп., договором № 53-К від 20.09.2016 року на суму 1 368 282 (один мільйон триста шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 36 коп. укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" та Первісним кредитором, а Новий кредитор на умовах цього Договору приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору за Основними Договорами (п.1.1. Договору № 3-18ВПВ).

На підставі Акту від 14 червня 2018 року приймання-передачі документів згідно договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018 року Первісним кредитором передано, а Новим кредитором отримано наступні документи: платіжне доручення № 258 від 26.09.2016р., платіжне доручення № 261 від 26.09.2016р., податкову накладну № 34 від 26.09.2016р., податкову накладну № 33 від 26.09.2016р., лист ПП "Кристал" № 20/06 від 20.06.2017р., лист ТОВ "Торгагро Сольюшн" від 26.06.2017р., акт звірки від 01.07.2017р. по договору № 52-К від 20.09.2016р., акт звірки зід 01.07.2017р. по договору № 53-К від 20.09.2016р., акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 52-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПП "Кристал"), акт звірки від 14.06.2018р. по договору № 53-К від 20.09.2016р. (підписаний лише зі сторони ПП "Кристал").

На підставі Акту від 18 червня 2018 року приймання-передачі документів згідно договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018 року Первісним кредитором передано, а Новим кредитором отримано наступні документи: Договір №52-К від 20.09.2016 року (поставка мінеральних добрив), укладений між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн"; Договір №53-К від 20.09.2016 року (поставка засобів захисту рослин), укладений між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн".

Листом з описом вкладення № 510 від 18.06.2018 року ТОВ СГП "Імені Воловікова" повідомило ТОВ "Торгагро Сольюшн" що на підставі Договору № 3-18ВПВ від 14.06.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПП "Кристал" відступило на користь ТОВ СП "Імені Воловікова" права вимоги за укладеними з ТОВ "Торгагро Сольюшн" договорами № 52 - К від 20.09.2016 року на суму 1 459 534,66 грн. (один мільйон чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот тридцять чотири гривні 66 коп.) та договором № 53 - К від 20.09.2016 року на суму 1 368 282,36 грн. (один мільйон триста шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят дві гривні 36 коп.).

Разом з тим, Відповідачем 19.06.2018 року на адресу Позивача направлено заяву №511 листом з описом вкладення, в якій ТОВ СП "Імені Воловікова" (, юридична адреса: 35433, Рівненська обл. Гощанський р-н с. Горбаків, вул. Шкільна) повідомило про те, що на виконання грошових зобовязань за Договором № 52-К від 20.09.2016р., Договором № 53-К від 20.09.2016р., по яких Товариство є кредитором згідно договору №3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018р., укладеного із ПП КРИСТАЛ, ТОВ «ТОРГАГРО СОЛЬЮІІІН» заборгувало Товариству в загальній сумі 2 827 817 (два мільйони вісімсот двадцять сім тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 02 копійки. Строк виконання цього зобовязання настав.

Одночасно ТОВ СГП «Ім. Воловікова» на виконання зобовязань по Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16 червня 2016 року заборгувало ТОВ «ТОРГАГРО СОЛЬЮШН» грошові кошти у сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок. Строк виконання цього зобовязання настав.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав.

На підставі наведеного ТОВ СГП «Ім. Воловікова» заявило про припинення зобовязання щодо сплати ним для ТОВ «ТОРГАГРО СОЛЬЮШН» боргу в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок по Договору позики (зворотної фінансової допомоги) №18/06-17/В від 16 червня 2016 року внаслідок зарахування боргу ТОВ «ТОРГАГРО СОЛЬЮШН» в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок по договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018р..

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Саме таким чином сформульовані положення Господарського кодексу щодо припинення зарахуванням господарських зобов'язань (ч. 3 ст. 203 ГКУ).

Не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом (ст. 602 ЦК україни).

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Згідно зі ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, правомірність Договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018 року, Позивачем у встановленому законом порядку не спростована (не доведена його нікчемність або недійсність у судовому порядку).

З огляду на вищезазначене, суд констатує, що зобов'язання ТОВ СГП «Ім. Воловікова» за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року щодо сплати ним для ТОВ «Торгагро Сольюшн" боргу в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок припинилися зарахуванням зустрічного однорідного боргу ТОВ «Торгагро Сольюшн» перед ТОВ СГП «Ім. Воловікова» в сумі 1 991 250 (один мільйон девятсот девяносто одна тисяча двісті пятдесят) гривень 00 копійок по Договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018р..

Заперечення представника Позивача про те, що за Договором № 52-К від 20.09.2016р., та Договором № 53-К від 20.09.2016р. у нього не існувало боргу перед ПП "Кристал" є безпідставними з огляду на таке.

За умовами вказаних Договорів ПП "Кристал" перерахувало ТОВ "Торгагро Сольюшн" попередню оплату за мінеральні добрива та засоби захисту рослин, а саме платіжне доручення № 258 від 26.09.2016р. на суму 1 500000,00 грн., платіжне доручення № 261 від 26.09.2016р. на суму 1 500000, 00 грн..

Згідно пп. а п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення відносин між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн" за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р.) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, в тому числі дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню. На виконання вимоги вищевказаної статті ТОВ "Торгагро Сольюшн" 26 вересня 2016 року було складено та зареєстровано податкові накладні № 33 (реєстраційний номер НОМЕР_1) та № 34 (реєстраційний номер НОМЕР_2) на загальну суму 3 000000 (три мільйони) гривень 00 копійок.

Із актів звірки між ПП "Кристал" та ТОВ "Торгагро Сольюшн" вбачається, що по договору № 52-К від 20.09.2016р. ТОВ "Торгагро Сольюшн" 30.09.2016р. було поставлено товарів на суму 40 465,34 грн., по договору № 53-К від 20.09.2016р. було 31.05.2017р. поставлено товарів на суму 97 757,90 грн., 16.06.2017р. - на суму 33 959,74 грн..

20.06.2017 року ПП "Кристал" надіслало лист до ТОВ "Торгагро Сольюшн" із вимогою протягом семи календарних днів від дати отримання вказаного листа здійснити поставку оплачених товарів або повернути сплачені кошти у розмірі 2 827 817,02 грн.

26.06.2017 року ТОВ "Торгагро Сольюшн" повідомило, що попередньо оплачений товар відсутній на складі, тому здійснити його поставку немає можливості і кошти у сумі 2 827 817,02 грн. будуть повернуті ПП "Кристал" до 01 липня 2017 року. Станом на 30 жовтня 2018 року зобов'язання щодо повернення передплати в сумі 2 827 817,02 грн. ТОВ "Торгагро Сольюшн" не виконано.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, отримавши передоплату та не поставивши на її суму товар ТОВ "Торгагро Сольюшн" зобов'язано повернути кошти передоплати за договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р..

Твердження Позивача про неоднорідність вимог за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року та за Договорами № 52-К від 20.09.2016р. № 53-К від 20.09.2016р. є безпідставними з огляду на таке.

Однорідність вимог Відповідач підтверджує наступними доказами.

З Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року обов'язком Відповідача є повернення Позивачу грошових коштів.

За Договорами № 52-К від 20.09.2016р., № 53-К від 20.09.2016р. обов'язком Позивача є поставка для ПП "Кристал" товарів. Однак, у зв'язку з несвоєчасним виконанням Позивачем свого обов'язку по поставці товарів, листом № 20/06 від 20 червня 2017 року ПП "Кристал" звернулося до Позивача з вимогою здійснити допоставку оплаченого товару або ж повернути сплачені кошти у сумі 2 827 817,02 грн.. Як вбачається з відповіді Позивача на цей лист від 26 червня 2017 року, ТОВ "Торгагро Сольюшн" мало би повернути отримані кошти до 01 липня 2017 року, однак цього станом на даний час не виконало. Таким чином, отримавши передоплату та не поставивши на її суму товар у ТОВ "Торгагро Сольюшн", на підставі ст.693 ЦК України, виникло зобов'язання по поверненню коштів передоплати за Договорами № 52-К від 20.09.2016р. та № 53-К від 20.09.2016р.. Відтак вимоги за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року та за Договорами № 52-К від 20.09.2016р. № 53-К від 20.09.2016р. є однорідними, а саме грошовими.

Заперечення представника Позивача про те, що ПП "Кристал", як Первісний кредитор, не передало ТОВ СГП «Ім. Воловікова», як Новому кредитору, документів, які засвідчують права, що передані на підставі Договору № 3-18ВПВ про відступлення права вимоги (цесії) від 14.06.2018 року, спростовуються всім вищенаведеним та матеріалами справи, і, відповідно, є безпідставними та необгрунтованими.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 20 294,38 грн. 3 % річних, 86 985,15 інфляційних збитків та 222 092,57 грн. пені, судом зазначається наступне.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів

Приписами ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі п. 7.2. Договору та ст. 625 ЦК України, Позивач просить стягнути з Відповідача 222 092,57 грн. пені (за період з 11.01.2018 р. по 14.05.2018 р.), 86 985,15 грн. інфляційних (за період з 11.01.2018 р. по 14.05.2018 р.) та 20 294,38 грн. 3 % річних (за період з 11.01.2018 р. по 14.05.2018 р.).

Враховуючи, що Позивачем не доведено належними доказами виникнення зобов'язання у Відповідача за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 року в частині повернення грошових коштів - поворотної фінансової допомоги та порушення останнім умов Договору, то відповідно, відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних та 3 % річних за невиконання господарського зобов'язання.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені ТОВ "Торгагро Сольюшн" в позовній заяві, а саме те, що ТОВ СП "Імені Воловікова" у строк передбачений умовами Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 р. не виконало господарські зобов'язання по поверненню поворотної фінансової допомоги, є не обґрунтованими, безпідставними, не доведеними належними доказами, а відтак позов ТОВ "Торгагро Сольюшн" не підлягає задоволенню.

Разом з тим, судом враховано роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", пунктом 2.2. якої передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи зазначені вище роз'яснення та те, що судом було встановлено, що права чи інтереси Позивача не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, і відповідно, немає необхідності в застосуванні строків позовної даності.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" не доведено належними та допустимими доказами факту неналежного виконання зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Імені Воловікова" за Договором позики (зворотної фінансової допомоги) № 18/06-17/В від 16.06.2017 р. в частині повернення поворотної фінансової допомоги, то, відповідно позов ТОВ "Торгагро Сольюшн" не підлягає задоволенню.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, провулок Подільський, буд 20, ) в задоволенні позову.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, провулок Подільський, буд 20, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 04 лютого 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.