ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" січня 2019 р.           м. Київ            Справа № 911/229/19

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10)

про забезпечення позову, що подана до пред’явлення позову

особа, яка може отримати статус учасника справи – Товариство з обмеженою відповідальністю “Футбольний клуб “Арсенал-Київ” (08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, 13),

Без виклику представників учасників

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» до пред’явлення позову звернулось до господарського суду Київської області із заявою № 17 від 17.01.2019 р. (вх. № 12/19 від 18.01.2019 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд: зупинити дію договору оренди земельної ділянки № 07/24/06 від 01.07.2015 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю “Футбольний клуб “Арсенал-Київ”, в частині права користування (оренди) земельною ділянкою, що є об’єктом оренди згідно договору оренди № 07/24/06 від 01.07.2015 р., розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, кадастровий номер: :03:006:0124, що є об’єктом оренди згідно договору оренди № 07/24/06 від 01.07.2015 р.; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю “Футбольний клуб “Арсенал-Київ” в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників будь-яким чином володіти та користуватися земельною ділянкою, яка є об’єктом оренди згідно договору оренди № 07/24/06 від 01.07.2015 р., розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, кадастровий номер: :03:006:0124, що є об’єктом оренди згідно договору оренди № 07/24/06 від 01.07.2015 р.

21.01.2019 р. до господарського суду Київської області представником ТОВ “Футбольний клуб “Арсенал-Київ” було подано заперечення б/н від 21.01.2019 р. (вх. № 1135/19 від 21.01.2019 р.) на заяву про забезпечення позову, відповідно до якої ТОВ «ФК «Арсенал-Київ» вказує, що предметом заяви про забезпечення позову є, зокрема, зупинення дії договору оренди земельної ділянки № 07/24/06, укладеного між позивачем та відповідачем. На переконання ТОВ «ФК «Арсенал-Київ», спосіб забезпечення, який просить застосувати ТОВ «Агролендінвест» у своїй заяві, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, є неспівмірним та незаконним, задоволення вказаної заяви буде означати втручання у господарську діяльність юридичної особи ТОВ «ФК «Арсенал-Київ», що обгрунтовується наступним. Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути вжиті судом, серед яких не передбачено повноважень суду зупиняти дію укладеного в належній формі господарського договору, який не розірвано та не визнано в судовому порядку недійсним. Водночас, заходи забезпечення позову за своєю природою не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання зобов'язань, не можуть вирішувати існуючий між сторонами спір про матеріальне речове право на майно по суті, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду. Відповідно, вимога заявника про зупинення дії чинного договору оренди є вимогою, яка прямо та усвідомлено направлена на вирішення спору по суті, адже зупинення дії договору оренди означає обмеження орендаря у користуванні предметом оренди на стадії до розгляду позову по суті, у зв’язку з чим ТОВ «ФК «Арсенал-Київ» вважає, що заявлений захід забезпечення не є співмірним, адекватним та є таким, що ототожнює позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, ТОВ “Футбольний клуб “Арсенал-Київ” просить суд відмовити ТОВ «Агролендінвест» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» № 17 від 17.01.2019 р. (вх. № 12/19 від 18.01.2019 р.) про забезпечення позову та заперечення ТОВ “Футбольний клуб “Арсенал-Київ” б/н від 21.01.2019 р. (вх. № 1135/19 від 21.01.2019 р.) на заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» стверджує про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій до подання позовної заяви про розірвання договору оренди земельної ділянки № 07/24/06 від 01.07.2015 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю “Футбольний клуб “Арсенал-Київ”.

В обґрунтування підстав для застосування заходів забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» посилається на те, що існує реальна загроза порушення його права на здійснення ним господарської діяльності та реалізації права користування і володіння власною земельною ділянкою, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю “Футбольний клуб “Арсенал-Київ”, не дивлячись на існування боргу по сплаті орендної плати, не націлене на розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, що підтверджується листом останнього вих. № 09/01-4 від 09.01.2019 р.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За приписами чинного процесуального законодавства особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Поряд з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов'язок доказування наведеного покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані заявником документи, а також заперечення ТОВ «Футбольний клуб «Арсенал-Київ», беручи до уваги предмет та підстави майбутнього позову, суд вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» належним чином не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у спірних правовідносинах у разі задоволення позову, утруднення або неможливості поновлення порушених прав, за захистом яких він має намір звернутися до суду, позбавлення його можливості користування і володіння власною земельною ділянкою.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» про забезпечення позову.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» № 17 від 17.01.2019 р. (вх. № 12/19 від 18.01.2019 р.) про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» № 17 від 17.01.2019 р. (вх. № 12/19 від 18.01.2019 р.) про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено 22.01.2019 р.

Суддя                                 В.М. Бабкіна