Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019Справа № 910/14760/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Дутковича Миколи Івановича

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ"

про стягнення 11 589, 84 грн

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулась Фізична особа-підприємець Дуткович Микола Іванович (далі - ФОП Дуткович М.І., позивач) з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (далі - ТДВ "СК "Київ РЕ") про стягнення пені та матеріальних втрат у сумі 11 589,84 грн.

Свої позовні вимоги ФОП Дуткович М.І. обґрунтовує тим, що 23.05.2016 р. у місті Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ДАФ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить МПП ВКФ "Транссервіс", під його керуванням та автомобіля марки "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який був визнаний винним у вказаній ДТП. Позивач за погодженням із МПП ВКФ "Транссервіс", яке передало йому право користування автомобілем "ДАФ" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) на підставі договору фінансової оренди, звернувся до відповідача - страхувальника винної особи (ТДВ "СК "Київ РЕ") за виплатою страхового відшкодування, однак той, свої зобов'язання виконав із порушенням строку, тому за прострочення зобов'язання йому були нараховані пеня та матеріальні втрати.

У позові ФОП Дуткович М.І. просить стягнути з відповідача пеню у сумі 5 553,66 грн., інфляційні втрати у сумі 4 820,18 грн. та 3 % річних у сумі 1 216,00 грн., а всього - 11 589,84 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.11.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

У судове засідання представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст.ст. 165, 202 ГПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними у справі матеріалами без участі представника відповідача та без його відзиву.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що МПП ВКФ "Транссервіс", будучи власником автомобіля "ДАФ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, передав даний автомобіль в оренду ФОП Дутковичу М.І., про що сторони уклали договір фінансової оренди.

23.05.2016 р. у місті Житомирі трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ДАФ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить МПП ВКФ "Транссервіс", під керуванням Дутковича М.І. та автомобіля марки "Фіат", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача.

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 08.09.2016 р. у справі № 296/4660/16-п, яка набрала законної сили, за вказаним фактом ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Проте провадження у справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у відповідача ТДВ "СК "Київ РЕ" згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі (поліс № АЕ/6092320). Період дії полісу встановлений до 20.10.2016 р.

Матеріали справи свідчать, що власник пошкодженого автомобіля МПП ВКФ "Транссервіс" 24.11.2016 р. звернувся до ТДВ "СК "Київ РЕ" із заявою про виплату страхового відшкодування на користь ФОП Дутковича М.І. Також із аналогічною заявою до вказаної страхової компанії 25.11.2016 р. звернувся і ФОП Дуткович М.І.

Проте, страхове відшкодування у сумі 35 084,04 грн. відповідач виплатив позивачу несвоєчасно, а саме - сплачував його періодичними платежами та більше року (з 20.06.2017 р. по 06.07.2018 р.). Указане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, страховим актом № 1502335, розрахунком страхового відшкодування від 18.01.2017 р., банківськими виписками за вказаний період.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вже встановлено судом та не заперечується ТДВ "СК Київ РЕ", відповідач, отримавши заяву про виплату страхового відшкодування 24.11.2016 р., свої зобов'язання виконав лише у період з 20.06.2017 р. по 06.07.2018 р., тобто з порушенням строку, визначеного законом.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За вказаними приписами закону вбачається обов'язок страховика сплатити в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (п.п. 2.5, 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Провівши власний розрахунок пені на підставі наведених приписів закону, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 5 548,30 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним не було враховано п. 1.9 вищевказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14.

Також позивач просить також стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 4 820,18 грн. та 3 % річних у сумі 1 216,00 грн.

Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 01.06.2016 р. по справі № 910/22034/15, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав передбачених цивільним законодавством, зокрема із факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотків річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 4 820,18 грн. та 3 % річних у сумі 1 213,12 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки при розрахунку матеріальних втрат так само не береться до уваги день фактичної сплати суми основного зобов'язання.

Отже, позовні вимоги ФОП Дутковича М.І. підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Дутковича Миколи Івановича до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" про стягнення пені та матеріальних втрат у сумі 11 589,84 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ" (03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 13-Б, ідентифікаційний код 33442139) на користь Фізичної особи-підприємця Дутковича Миколи Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) пеню у сумі 5 548 (п'ять тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 30 грн., інфляційні втрати у сумі 4 820 (чотири тисячі вісімсот двадцять) грн., 3 % річних у сумі 1 213 (одна тисяча двісті тринадцять) грн. 12 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 75 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті 21 січня 2019 року.

Повний текст рішення складений 28 січня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.