СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа № 905/1203/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - на підставі договору про надання правової допомоги від 05.12.2016 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.09.1997 №438),

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" (вх.№ 939),

на рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018, ухвалене суддею Лейба М.О. в м. Харкові (повний текст рішення складено 11.10.2018),

у справі №905/1203/18,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхолдінг", с.Волнухине, Лутугинський район, Луганська область,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 24434795,02грн,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестхолдінг", с.Волнухине, Лутугинський район, Луганська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення 24434795,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №15000434 від 24.03.2015 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.10.2018 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхолдінг" до Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" про стягнення 24434795,02грн задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхолдінг" заборгованість у розмірі 24434794,70 грн, витрати з оплати судового збору у розмірі 366521,92 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд з посиланням на положення ст.ст. 11, 509, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 712 ГК України вказує, що наданими до матеріалів справи належними та допустимими доказами, якими є підписані обома сторонами видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, підтверджується, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки товару від 24.03.2015 № 15000434 поставив відповідачу товар на загальну суму 29818195,18 грн. В свою чергу, відповідач не виконав свої договірні зобовязання щодо здійснення оплати за поставлений товар у повному обсязі, частково оплативши його, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 24434794,70 грн, яка на час розгляду справи відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Приватне акціонерне товариство "Єнакіївський металургійний завод" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018 у справі №905/1203/18 в частині задоволення позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" 24434794,70 грн заборгованості та прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог зазначає про недоведеність з боку позивача факту поставки товару за спірним договором та, відповідно, наявності заборгованості відповідача, що полягає в наступному: первинні документи не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", враховуючи відсутність у них обовязкових реквізитів, а саме: прізвищ та посад осіб, що приймали участь у господарській операції, що унеможливлює їх ідентифікацію (дефектний первинний документ); відсутні будь-які документи на підтвердження повноважень представників, що здійснювали приймання товару (оригінали довіреностей не надані позивачем); відсутній повний пакет документів, перелік яких визначено у п. 6.4 договору, зокрема, актів прийму-передачі товару.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Інвестхолдінг" просить рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018 у справі № 905/1203/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Обґрунтовуючи свою позицію у справі, зазначає, що вчинення відповідачем дій щодо прийому поставленої позивачем продукції без зауважень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобовязань з поставки товару, підписання відповідних документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних), прийнятих зареєстрованих ТОВ "Інвестхолдінг" податкових накладних, здійснення оплати отриманої від позивача продукції на суму 32455279,31 грн свідчать про прийняття до виконання договору поставки від 24.03.2015 № 15000434. При цьому, на думку позивача, довіреність не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", що фіксує факт здійснення господарської операції, а її відсутність за наявності інших первинних документів не може заперечувати таку господарську операцію.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скаргою, просив суд рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018 у справі № 905/1203/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.3 а.с. 216).

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини.

24.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестхолдінг" (постачальник) та Публічним акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" (на даний час - Приватне акціонерне товариство "Єнакіївський металургійний завод", іменований покупецем) укладений договір поставки №15000434 (далі - договір), згідно п.п. 1.1 якого постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію (товар) на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п. 2.1 договору кількість, номенклатура, виробник та рік випуску товару вказуються в специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною (далі - специфікації).

Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від придбання всього або частини товару шляхом направлення постачальнику відповідного повідомлення з переліком товару, від поставки якого він відмовляється, не пізніше 10 календарних днів до дати поставки товару, вказаного в повідомленні. З моменту відправки покупцем постачальнику повідомлення про відмову від придбання всіх або частини товару, даний договір втрачає силу в частині, яка стосується товару, вказаного в повідомленні, але зберігає силу в частині товару, не визначеного в повідомленні (п.2.2 договору).

Згідно п. 3.1 договору поставка товару здійснюється видами транспорту, вказаними в специфікаціях.

Постачальник зобовязується поставити товар на умовах поставки, вказаних в специфікаціях відповідно до ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010р.) (п. 3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору строки поставки товару, а при необхідності вантажоодержувач та вантажовідправник товару, визначаються в специфікаціях.

За умовами п.3.4 постачальник має право здійснити поставку товару в інші строки виключно на підставі попередньої згоди покупця у письмовій формі.

Постачальник зобовязаний повідомити покупця про ймовірну дату поставки товару не пізніше 3-х календарних днів від дати поставки (п.3.5 договору).

Право власності на товар та ризик випадкового знищення або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з дати поставки товару (п.3.6 договору).

Згідно п.4.1 договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначені в специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші видатки постачальника повязані з поставкою товару.

Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін в даний договір, якщо інше не вказано в специфікаціях. Зміна ціни після оплати товару не допускається (п.4.2 договору).

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього специфікацій (п.4.3 договору).

За умовами пп. 5.1, 5.2 договору оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі. Оплата за поставлений товар буде здійснюватися протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки товару та надання покупцю документів, вказаних в п. 6.4 цього договору, якщо інше не вказано в специфікаціях.

Відповідно до п. 6.4 договору постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання товару наступні документи:

- рахунок на оплату товару (оригінал);

- транспортні та супровідні документи (в т.ч. товаро-супровідну накладну (оригінал) та накладну на поставлені ресурси (оригінал) при поставці автомобільним транспортом; залізничну накладну (копію) при поставці залізничним транспортом);

- пакувальні документи (копія);

- сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником) (копію);

- сертифікат санітарно-гігієничного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках) (копію);

- акт приймання-передачі товару (в 2-х екземплярах), оформлений з боку постачальника (оригінал);

- інші документи, передбачені специфікаціями.

Покупець має право відмовитись від приймання поставленого товару до надання постачальником документів, вказаних в п. 6.4 даного договору (п.6.5 договору).

Згідно п. 10.5 договору даний договір діє до 24.03.2017. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань (в тому числі гарантійних) по даному договору.

Сторонами були підписані специфікації №1 від 24.03.2015, №2 від 06.05.2015, №3 від 24.06.2015, №4 від 13.07.2015, №5 від 21.08.2015р., №5/НОМЕР_1 від 25.08.2015, №6 від 30.09.2015, №7 від 12.11.2015 до договору №15000434 від 24.03.2015.

Відповідно до п.1, 2 специфікацій №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7 товар поставляється автомобільним або залізничним транспортом. Товар поставляється на умовах поставки DDP, склад покупця, розташований за адресою: пр.Металургійний, 47, м.Макіївка, Донецька область, 86101, Україна відповідно до ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року).

Згідно до п.1, 2 специфікації №5/НОМЕР_1 товар поставляється автомобільним транспортом. Товар поставляється на умовах поставки DDP, склад покупця, розташований за адресою: пр.Металургів, 9, м.Єнакієве, Донецька область, 86429, Україна відповідно до ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року).

За умов п.6 специфікацій №1, №3 строк оплати поставленого товару: 100% протягом 60 календарних днів по факту поставки товару на склад покупця та надання покупцю оригіналів документів.

Згідно п.5, 6 специфікацій №2, №5/НОМЕР_1 строк оплати поставленого товару: 100% відстрочення на 15 календарних днів по факту поставки товару на склад покупця та надання покупцю оригіналів документів.

Відповідно до п.6 специфікації №4 строк оплати поставленого товару: 100% відстрочення платежу на 10 календарних днів по факту поставки товару на склад покупця та надання покупцю оригіналів документів.

Пунктами 3, 6 специфікацій №5, №6, №7 передбачено строк оплати поставленого товару: 100% предоплата.

Виходячи з п.8, 9, 10 специфікацій №1, №2, №3, №4, №5, №5/НОМЕР_1, №6, №7 датою поставки товару вважається дата прибуття товару в пункт призначення з відміткою в транспортних документах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №15000434 від 24.03.2015 та специфікацій №1 від 24.03.2015, №2 від 06.05.2015, № 3 від 24.06.2015, № 4 від 13.07.2015, № 5 від 21.08.2015, №5/НОМЕР_1 від 25.08.2015, №6 від 30.09.2015, №7 від 12.11.2015 до договору позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними: № РН-0000058 від 23.04.2015 на суму 1173330,00 грн, № РН-0000119 від 19.05.2015 на суму 952826,40 грн, № РН-0000131 від 02.06.2015 на суму 1062535,20 грн, № РН-0000147 від 22.07.2015 на суму 770482,80 грн, № РН-2901161 від 01.04.2016 на суму 1571598,73 грн; № РН-0000118 від 19.05.2015 на суму 1371562,13 грн, № РН-0000126 від 25.05.2015 на суму 1019258,41 грн, № РН-0000130 від 28.05.22015 на суму 1301300,24 грн, № РН-0000134 від 08.06.2015 на суму 1214832,96 грн, № РН-0000152 від 06.08.2015 на суму 698722,03 грн, № РН-0000153 від 11.08.2015 на суму 633643,37 грн, № РН-0000156 від 14.08.2015 на суму 648550,58 грн, № РН-0000157 від 18.08.2015 на суму 820330,54 грн, № РН-0000173 від 03.09.2015 на суму 753564,84 грн, № РН-0000177 від 07.09.2015 на суму 808755,29 грн, № РН-0000178 від 09.09.2015 на суму 853053,60 грн, № РН-0000179 від 14.09.2015 на суму 694797,23 грн, № РН-0000180 від 16.09.2015 на суму 693145,06 грн, № РН-0000182 від 21.09.2015 на суму 701104,25 грн, № РН-0000189 від 24.09.2015 на суму 244832,68 грн, №РН-0000190 від 06.10.2015 на суму 227996,93 грн, № РН-0000191 від 08.10.2015 на суму 1242608,54 грн, № РН-0000196 від 15.10.2015 на суму 579024,70 грн, № РН-0000203 від 20.10.2015 на суму 1194119,52 грн, № РН-0000204 від 22.10.2015 на суму 740656,80 грн, № РН-0000205 від 22.10.2015 на суму 310279,20 грн, № РН-0000222 від 02.12.2015 на суму 533488,80 грн, № РН-0000223 від 07.12.2015 на суму 104224,80 грн, № РН-0000224 від 07.12.2015 на суму 1333636,80 грн, № РН-0000225 від 08.12.2015 на суму 569786,40 грн, № РН-0000230 від 09.12.2015 на суму 1520553,60 грн, № РН-0000236 від 10.12.2015 на суму 1481313,60 грн, № РН-0000237 від 10.12.2015 на суму 1520128,80 грн, № РН-0000244 від 17.12.2015 на суму 1318050,00 грн, № РН-0000248 від 21.12.2015 на суму 1188142,81 грн, № РН-0000251 від 23.12.2015 на суму 1348886,40 грн, № РН-0000252 від 23.12.2015 на суму 597429,60 грн, № РН-1102161 від 11.02.2016 на суму 883134,72 грн, № РН-1102162 від 11.02.2016 на суму 1524956,53 грн, №РН-1602161 від 16.02.2016 на суму 1441341,19 грн, № РН-0000206 від 01.04.2016 на суму 700488,00 грн, № РН-0000212 від 01.04.2016 на суму 310279,20 грн, № РН-0000213 від 01.04.2016 на суму 266744,40 грн, № РН-0402161 від 11.04.2016 на суму 1385309,46 грн, № РН-0902161 від 11.04.2016 на суму 1594601,14 грн, № РН-0902162 від 11.04.2016 на суму 1468272,18 грн, № РН-1002162 від 11.04.2016 на суму 1398579,12 грн, № РН-1002163 від 11.04.2016 на суму 1539716,47 грн, № РН-2502161 від 11.04.2016 на суму 1347072,26 грн; № РН30061501 від 30.06.2015 на суму 1121515,20 грн; № РН-0000145 від 16.07.2015 на суму 282039,90 грн; РН-0000160 від 21.08.2015 на суму 852984,38 грн, № РН-0000168 від 02.09.2015 на суму 227280,00 грн, № РН-0000169 від 02.09.2015 на суму 579360,00 грн, № РН-0000228 від 30.11.2015 на суму 1004400,00 грн, № РН-1403002 від 14.03.2016 на суму 334800,00 грн, № РН-000210 від 01.04.2016 на суму 1849800,00 грн, № РН-0604161 від 06.04.2016 на суму 294240,00 грн, № РН-1002161 від 11.04.2016 на суму 334800,00 грн4 № РН-1901161 від 19.01.2016 на суму 917022,31 грн; № РН-0000215 від 13.11.2015 на суму 28887,84 грн, № РН-0000221 від 02.12.2015 на суму 48146,40 грн, № РН-0000243 від 17.12.2015 на суму 38517,12 грн, № РН-0000253 від 23.12.2015 на суму 48146,40 грн; № РН-1401161 від 14.01.2016 на суму 421416,60 грн, № РН-1601161 від 16.01.2016 на суму 166965,60 грн, № РН-1701161 від 17.01.2016 на суму 928031,41 грн (т.1, а.с. 77-208).

Як стверджує позивач, станом на 11.06.2018 відповідач частково розрахувався за отриманий товар в розмірі 32455279,31 грн згідно наданих до матеріалів справи платіжних доручень (т1, а.с. 17-75).

Зокрема, як зазначає позивач, відповідач здійснив часткову оплату товару за видатковою накладною №РН-0000196 від 15.10.2015 у розмірі 554265,59 грн (платіжне доручення № від 12.01.2016 на суму 550770,82 грн та погашено 3494,77 грн згідно заяви про залік зустрічних однорідних вимог №103 від 29.04.2016), за видатковою накладною №РН-0000224 від 07.12.2015 у розмірі 924802,67 грн (платіжні доручення № від 01.03.2016 на суму 503802,67 грн, № від 18.01.2016 на суму 421000,00 грн), за видатковою накладною №РН-0000225 від 08.12.2015 у розмірі 416066,70 грн (платіжне доручення № від 02.02.2016), за видатковою накладною №РН-0000237 від 10.12.2015 у розмірі 1320128,80 грн (платіжні доручення № від 01.03.2016 на суму 300000,00 грн, № від 22.01.2016 на суму 1020128,80 грн), за видатковою накладною №РН-1701161 від 17.01.2016 у розмірі 841117,80 грн (платіжне доручення № від 04.12.2015).

Одночасно, як стверджує позивач, за видатковою накладною №РН-1901161 від 19.01.2016 на суму 917022,31 грн відповідач розрахувався у повному обсязі відповідно до платіжних доручень № від 29.10.2015 на суму 232093,06 грн, № від 29.10.2015 на суму 166141,80 грн, № від 03.11.2015 на суму 928784,06 грн (загалом 1327018,92 грн), розмір переплати за означеною видатковою накладною становить 409996,61 грн. Зазначений розмір переплати віднесений позивачем у рахунок оплати за договором №15000434 від 24.03.2015.

Отже, за твердженням позивача, відповідач в порушення умов договору поставки №15000434 від 24.03.2015 та специфікацій до нього, поставлений товар у встановлений строк, у повному обсязі не сплатив, у звязку з чим, за відповідачем рахується заборгованість за вищезазначеним договором в розмірі 24434795,02 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

11.10.2018 господарським судом Донецької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

За ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання , настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Оцінивши зміст даного договору №15000434 від 24.03.2015, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія дійшла висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст.ст. 264 - 271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655 - 697 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Місцевим господарським судом встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що відповідач на виконання умов договору №15000434 від 24.03.2015 отримав від позивача товар згідно переліку, наведеного у вказаних вище видаткових накладних (т.1, а.с. 77-208).

За доводами апеляційної скарги, відповідач вважає недоведеним факт отримання ним поставленого товару та настання строку його оплати, оскільки, на його думку, надані документи не містять обовязкових реквізитів первинних документів, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відсутні документи на підтвердження повноважень представників, що здійснювали приймання товару, а також документи, перелік яких визначено у п. 6.4 договору, зокрема, акти прийму-передачі товару.

Проте, викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду першої інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки обставин, належно і повно встановлених судом.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки товару, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначений перелік обов'язкових реквізитів первинних документів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію (в первинних документах), зокрема відсутність зазначення посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, за наявності на документі підпису матеріально-відповідальної особи, завіреного печаткою покупця, а також за наявності на первинних документах відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, що достовірність здійснення господарських операцій за такими первинними документами підтверджена іншими належними доказами у справі, зокрема доказами, які свідчать про відображення здійснення спірних господарських операцій з поставки та отримання товару в податковому обліку господарських товариств.

За своєю правовою природою видаткові накладні посвідчують виконання зобов'язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору. При цьому, наявність певних дефектів у видатковій накладній за наявності інших визначених Законом обовязкових реквізитів не спричиняє їх недійсність.

Вказаний позивачем товар прийнятий відповідачем, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідних видаткових накладних без зауважень та заперечень.

Вищевказані видаткові накладні, на які посилається позивач, мають посилання на договір поставки №15000434 від 24.03.2015, містять такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції та відповідальні за її оформлення, прізвище особи, яка поставила підпис з боку відповідача, а також штамп підприємства відповідача.

Зі змісту п.6.1, п.6.2 договору №15000434 від 24.03.2015 вбачається, що приймання товару (продукції) по кількості здійснюється відповідно до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями; приймання товару (продукції) по якості здійснюється відповідно до вимог Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №П-7 зі змінами та доповненнями.

Згідно з п.12 Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з п.14 Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" від 25.04.1966 №П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Відповідачем в свою чергу не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України на спростування факту отримання ним поставленого товару за вказаними видатковими накладними у відповідності до умов укладеного договору поставки, неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов'язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

В свою чергу, відповідач, вказуючи на те, що у видаткових накладних: № РН-0604161 від 06.04.2016, № РН-1403002 від 14.03.2016, № РН-1602161 від 16.02.2016, №РН-1102162 від 11.02.2016, №РН-1102161 від 11.02.2016, № РН-1701161 від 17.01.2016, №РН-1601161 від 16.01.2016, № РН-1401161 від 14.01.2016, № РН-0000253 від 23.12.2015, № РН-0000252 від 23.12.2015, № РН-0000251 від 23.12.2015, № РН-0000223 від 07.12.2015, № РН-0000182 від 21.09.2015, № РН-0000180 від 16.09.2015, №РН-0000179 від 14.09.2015, № РН-0000178 від 09.09.2015, № РН-0000177 від 07.09.2015, № РН-0000173 від 03.09.2015, № РН-0000169 від 02.09.2015, № РН-0000168 від 02.09.2015, № РН-0000160 від 21.08.2015, № РН-0000157 від 18.08.2015, № РН-0000153 від 11.08.2015, № РН-0000152 від 06.08.2015, № РН-0000147 від 22.07.2015, №РН-0000145 від 16.07.2015, № РН-0000017 від 08.06.2015, № РН-0000134 від 08.06.2015, № РН-0000131 від 02.06.2015, №РН-0000130 від 28.05.2015, № РН-0000126 від 25.05.2015, № РН-0000119 від 19.05.2015, № РН-0000058 від 23.04.2015 (т.3, а.с. 193) не було зазначено посадових осіб відповідача, відповідальних за здійснення господарської операції з прийняття спірного товару та реквізитів довіреності, на підставі яких ці особи діяли від імені відповідача, поза увагою залишив те, що видаткові накладні містили такі обов'язкові реквізити як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документ і якому здійснюється поставка за цією накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особистий підпис уповноважених осіб сторін (підписи яких були засвідчені відтиском печатки товариств).

Крім того, як встановлено судомою колегією, лише 10 з 33 зазначених відповідачем видаткових накладних є повністю неоплаченими (№ РН-0604161 від 06.04.2016, № РН-1403002 від 14.03.2016, № РН-1602161 від 16.02.2016, № РН-1102162 від 11.02.2016, №РН-1102161 від 11.02.2016, №РН-1701161 від 17.01.2016, № РН-0000253 від 23.12.2015, № РН-0000252 від 23.12.2015, № РН-0000251 від 23.12.2015, № РН-0000223 від 07.12.2015), а 1 є частково несплаченою (№ РН-1701161 від 17.01.2016 у сумі 86913,60 грн).

Разом з тим, відсутність у видаткових накладних назв посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки самої юридичної особи, не може свідчить про те, що така особа є не уповноваженою, чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки на видатковій накладній є свідченням участі відповідача, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції за цією накладною.

Доводи апелянта, що на частині видаткових накладних наявний відтиск печатки (штампа) відповідача "для документів" та два підписи з боку, ніби то представників відповідача, без ідентифікації підписантів цих документів, з огляду на відсутність даних про наявність у відповідача інших печаток, крім основної, через захоплення всього майна та документів відповідача, є необґрунтованими.

Так, печатка відповідача на видаткових накладних № РН-1102161 від 11.02.2016, № РН-1102162 від 11.02.2016, № РН-1602161 від 16.02.2016, № РН-140002 від 14.03.2016, № РН-0604161 від 06.04.2016, № РН-0000252 від 23.12.2015, № РН-0000251 від 23.12.2015 з відтиском "для документів" не відрізняється від печатки, яка міститься на видаткових накладних № РН-0000181 від 21.09.2015, №РН-0000180 від 16.09.2015, №0000179 від 14.09.2015, № 0000178 від 09.09.2015 тощо (т.1, а.с. 164, 166, 168, 170), які оплачені з боку відповідача без заперечень, як свідчення визнання вказаних видаткових накладних первинними документами, якими підтверджується проведення господарської операції.

Судова колегія також зазначає, що наявність або відсутність окремих документів (актів приймання-передачі), як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Відсутність реквізитів довіреності (на підставі якої діяли уповноважені особи відповідача при прийнятті товару) в накладній також не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, серед обов'язкових реквізитів первинного документа не передбачено відображення інформації про довіреності, якими надано право підпису на отримання товарно - матеріальних цінностей, а їх відсутність за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Згідно умов специфікацій №№ 1-7 продукція поставляється автомобільним та залізничним транспортом. Виходячи з п. 8, 9, 10 специфікацій № № 1-7 датою поставки товару вважається дата прибуття в пункт призначення з відміткою в транспортних документах.

Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, визначають товарно-транспортні накладні обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Отже, товарно-транспортна накладна є основним документом на вантаж, що повинен оформлятися при здійсненні вантажних автоперевезень та одночасно з цим товарно-транспортна накладна виступає первинним документом бухгалтерського обліку.

Факт поставки продукції за договором № 15000434 від 24.03.2015 підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних, які містять реквізити, відповідно до яких можна ідентифікувати проведену господарську операцію, зокрема отримання товару з боку вантажоодержувача засвідчено підписом його представника та штампом юридичної особи.

Наявність у позивача товарно-транспортних накладних, складених з певними недоліками (відсутності часу передання товару), не може бути доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи. Так, дата, зазначена у товарно - транспортній накладній, є датою складання товарно-транспортної накладної і передачі постачальником вантажу перевізнику, а датою складення видаткової накладної в даній справі, є фактична дата одержання товару відповідачем.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з частиною 187.1 статті 187 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства.

Частиною 198.2 статті 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до частин 201.1 201.1 на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до частин 201.14 та 201.15 статті 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу ІІ цього Кодексу. Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Станом на момент здійснення спірних поставок товару діяв Порядок ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 22 вересня 2014 року N 958 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2014 за N 1228/26005 (далі по тексту - Порядок), відповідно до якого реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді.

Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

Пунктами 5, 6 Розділу 1 Порядку передбачено, що у Реєстрі окремо обліковуються операції: з постачання товарів/послуг, які оподатковуються податком на додану вартість за основною ставкою, ставкою 7 % чи нульовою ставкою, звільнених від оподаткування та тих, що не є об'єктом оподаткування, послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено за межами митної території України; з придбання товарів/послуг з метою використання у господарській діяльності платника для здійснення операцій, які оподатковуються податком на додану вартість за основною ставкою, ставкою 7 % чи нульовою ставкою, звільнених від оподаткування та тих, що не є об'єктом оподаткування, а також тих, які не призначаються для використання у господарській діяльності цього платника податку.

Реєстр є основою для відображення зведених результатів такого обліку в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1 Розділу IV Порядку, в якому встановлено порядок заповнення розділу ІІ Реєстру, визначено, що у розділі II Реєстру відображаються отримані податкові накладні, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (додаток 2 до податкової накладної), МД на ввезення товарів, а також інші документи, на підставі яких здійснюється облік операцій з придбання товарів/послуг.

Придбання або виготовлення товарів/послуг та придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внеску до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності), на митній території України відображається на підставі податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (додаток 2 до податкової накладної), МД, а також: зокрема, товарних чеків, або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг, копії яких додаються до заяви зі скаргою на постачальника цих товарів/послуг, що додається покупцем товарів/послуг до податкової декларації за звітний (податковий) період, - у разі відмови продавця цих товарів/послуг надати податкову накладну або у разі порушення ним порядку її заповнення та порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом на підставі наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних зясовано складення та видання продавцем покупцю податкових накладних при здійсненні операцій зі спірних поставок товару за договором поставки № 15000434 від 24.03.2015.

Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам на підтвердження факту реєстрації позивачем відповідних податкових накладних у ЄРПН судом було досліджено ту обставину, що прийняття податкової накладної підтверджується наданими до матеріалів справи копіями квитанцій у текстовому форматі, які надсилаються протягом операційного дня.

В свою чергу, дізнавшись про складання податкових накладних відповідач мав передбачену законодавством можливість здійснити заходи з метою недопущення негативних наслідків для своєї господарської діяльності за наслідками такої реєстрації.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів в підтвердження викладеної позиції, а саме доказів того, що за бухгалтерським та податковим обліком відповідача відсутня заборгованість за договором №15000434 від 24.03.2015 по спірним видатковим накладним.

Відповідно до п. 5.2 договору оплата за поставлений товар буде здійснюватися протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки товару та надання покупцю документів, вказаних в п. 6.4 цього договору, якщо інше не вказано в специфікаціях.

За умов підписаних сторонами специфікацій строк оплати поставленого товару визначено, виходячи з факту поставки товару на склад покупця.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не надано доказів: відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, ненадання товаросупровідної документації за відповідним актом, а також те, що приймання відповідачем товару підтверджується підписами його представника та штампами і печатками відповідача у відповідних видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач свої зобов'язання щодо поставки виконав, а відтак відповідач не звільняється від обовязку сплатити вартість отриманого товару.

Враховуючи викладене, видаткові накладні №РН-0000196 від 15.10.2015р. (залишок боргу - 24759,11 грн), №РН-0000215 від 13.11.2015 на суму 28887,84 грн, №РН-0000228 від 30.11.2015 на суму 1004400,00 грн, №РН-0000221 від 02.12.2015 на суму 48146,40 грн, №РН-0000223 від 07.12.2015 на суму 104224,80 грн, №РН-0000224 від 07.12.2015р. (залишок боргу 408834,13 грн.), №РН-0000225 від 08.12.2015 на суму 569786,40грн (залишок боргу 153719,70 грн), №РН-0000237 від 10.12.2015 на суму 1520128,80грн (залишок боргу 200000,00 грн), №РН-0000243 від 17.12.2015 на суму 38517,12 грн, №РН-0000244 від 17.12.2015 на суму 1318050,00 грн, №РН-0000248 від 21.12.2015 на суму 1188142,81 грн, №РН-0000251 від 23.12.2015 на суму 1348886,40 грн, №РН-0000252 від 23.12.2015 на суму 597429,60 грн, №РН-0000253 від 23.12.2015 на суму 48146,40 грн, №РН-1701161 від 17.01.2016 (залишок боргу 86913,60 грн), №РН-1901161 від 19.01.2016 на суму 917022,31грн (переплата 409996,61 грн), №РН-1102161 від 11.02.2016 на суму 883134,72 грн, №РН-1102162 від 11.02.2016 на суму 1524956,53 грн, №РН-1602161 від 16.02.2016 на суму 1441341,19 грн, №РН-1403002 від 14.03.2016 на суму 334800,00 грн, №РН-0000206 від 01.04.2016 на суму 700488,00 грн, №РН-0000212 від 01.04.2016 на суму 310279,20 грн, №РН-0000213 від 01.04.2016 на суму 266744,40 грн, №РН-0000210 від 01.04.2016 на суму 1849800,00 грн, №РН-2901161 від 01.04.2016 на суму 1571598,73 грн, №РН-0604161 від 06.04.2016 на суму 294240,00 грн, №РН-0402161 від 11.04.2016 на суму 1385309,46 грн, №РН-0902161 від 11.04.2016 на суму 1594601,14 грн, №РН-0902162 від 11.04.2016 на суму 1468272,18 грн, №РН-1002161 від 11.04.2016 на суму 334800,00 грн, №РН-1002162 від 11.04.2016 на суму 1398579,12 грн, №РН-1002163 від 11.04.2016 на суму 1539716,47 грн, №РН-2502161 від 11.04.2016 на суму 1347072,26 грн залишились не оплаченими відповідачем, у звязку з чим загальна сума боргу по вказаним накладним складає 24434794,70 грн.

Виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні докази оплати прийнятого відповідачем товару поставленого за вищевказаними видатковими накладними, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24434795,02грн підлягають частковому задоволенню в сумі 24434794,70 грн.

Згідно ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судового рішення під час апеляційного провадження та в повній мірі зводяться до переоцінки доказів.

З огляд на те, що посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час винесення оскаржуваного рішення суду не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а резолютивна частина судового рішення повністю відповідає наданій правовій оцінці обставинам, судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018 у справі №905/1203/18 в оскаржуваній частині, з викладених вище підстав; у звязку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.10.2018 у справі №905/1203/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 29.01.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов