ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 5016/1/2011
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

Представники учасників процесу в судове засідання не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

за заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про залучення до участі в справі у якості правонаступника, заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №5016/1/2011

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року, (суддя Алексєєва А.П.) про залучення до участі в справі у якості правонаступника, заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання

у справі № 5016/1/2011

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна"

про: стягнення грошових коштів у сумі 25668,47грн,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна" (далі -відповідач) коштів у сумі 25688 грн. 47 коп., з яких: 16963 грн. 47 коп. -заборгованість за кредитом; 6714 грн. 77 коп. -заборгованість по процентах за користування кредитом; 1538 грн. 81 коп. -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 471 грн. 42 коп. -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору овердрафта № 24 від 10.07.2008р., а також про стягнення коштів на погашення судових витрат по справі, які складаються з державного мита у сумі 256 грн. 88 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2011 року був повністю задоволений позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна" 16 963 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченим кредитом, 6 714 грн. 77коп. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 471 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 256 грн. 88 коп. на погашення витрат з оплати позовної заяви державним митом і 236 грн. на погашення витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

08.04.2011 року рішення набрало законної сили, у зв'язку з чим на виконання рішення господарського суду Миколаївської був виданий відповідний наказ.

01 жовтня 2018 року до господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в якій заявник просить:

1) залучити публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" () до участі в справі № 5016/1/2011 у якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" ();

2) здійснити заміну сторони у справі № 5016/1/2011, а саме замінити первісного стягувача публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" () на його правонаступника - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" ();

3) визнати причини пропуску строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 08.04.2011 року у справі № 5016/1/2011 поважними;

4) відновити пропущений строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 08.04.2011 року у справі № 5016/1/2011.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року (суддя Алексєєв А.П.) у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до положень національного законодавства виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в спеціально визначені строки. З огляду на положення ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, стягувач мав право повторно пред'явити виконавчий документ до виконання до 21.12.2013 року.

Однак, заявником не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк .

При винесенні рішення суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що виконавче провадження за наказом господарського суду Миколаївської області від08.04.2011 року у справі №5016/1/2011 закінчено. З огляду на зазначене, суд першої інстанції не вбачає підстав для залучення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до участі у справі №5016/1/2011 у якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та здійснення заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення господарського суду Миколаївської області від 01.03.2011 року у справі №5016/1/2011, а саме заміни первісного стягувача ПАТ "УкрСиббанк" на його правонаступника - ПАТ "Дельта Банк".

26.11.2018 року до господарського суду Миколаївської області надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про залучення до участі в справі у якості правонаступника, заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №5016/1/2011.

30.11.2018 року зазначена апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" зареєстрована у Південно - західному апеляційному господарському суді.

Апелянт вказане рішення вважає незаконним, необґрунтованим, просить скасувати ухвалу по справі № 5016/1/2011 від 26.10.2018 р. Господарського суду Миколаївської області та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строків пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що згідно національного законодавства кредитор у зобов'язані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

В даному випадку ПАТ «Дельта Банк» внаслідок укладання Договору про купівлі-продажу прав вимоги за кредитами стало правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» в усіх відносинах стосовно кредитного договору № 0 (24) від 10.07.2008 року, в тому числі набуло право стягувача з відповідним об'ємом прав згідно діючого законодавства.

Апелянт зауважує, що жодна норма чинного законодавства не встановлює строки, протягом яких може бути замінена сторона у зобов'язанні. Більше того, норми ГПК та Закону України «Про виконавче провадження» не змушують, а лише надають можливість стороні звернутися до суду із відповідною заявою про заміну сторони. Таким чином, право на звернення до суду про заміну сторони є невід'ємним суб'єктивним правом кожної особи та може бути реалізовано в будь-який час. При цьому час звернення до суду ніяким чином не впливає на об'єм прав нового кредитора.

Апелянт вважає безспірним та встановленим ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №2-1678/11 від 10.01.2018 року відносно поручителя позичальника ТОВ "Ріна" ОСОБА_3, факт переходу права вимоги від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" по кредитному договору №0 від 10.07.2008 року. Тому і вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції в частині вимог щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Скаржник звертає увагу суду на те, що ПАТ "Дельта Банк" не був стороною судової справи в 2011 році, тривалий час у кредитора була відсутня інформація щодо наявності рішення та виконавчого провадження. Тільки в процесі обслуговування даного проблемного кредиту було виявлено, що 01.03.2011 року Господарським судом Миколаївської області було прийнято рішення по справі №5016/1/2011 відносно боржника ТОВ "Ріна" та видано судовий наказ, який в подальшому було направлено на примусове виконання до органів ДВС. Після чого, скаржник звернувся із запитом до Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області. Згідно листа від 22.02.2017 року було встановлено, що виконавчий документ відносно ТОВ "Ріна" на примусовому виконанні не перебуває.

Тільки 13.09.2018 року на вимогу ПАТ "Дельта Банк" первісний стягувач ПАТ "УкрСиббанк" передав оригінал судового наказу по справі №5016/1/2011, що підтверджується відміткою на супровідному листі.

Скаржник вважає, що після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, строк пред'явлення наказу Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2011 року у справі № 5016/1/2011 (8/1) був перерваний і наказ міг бути пред'явлений до виконання у строк до 21.12.2015 року, але у зв'язку з фактичною відсутністю виконавчого документу у нового стягувача, строк пред'явлення виконавчого документу для повторного виконання був пропущений не з вини ПАТ «Дельта Банк».

Можливість направити виконавчий документ на примусове виконання у стягувача виникає за умови фізичної наявності виконавчого документу.

Апелянт зауважу, що можливість пред'явлення і, відповідно, законне право виникло у ПАТ «Дельта Банк» після отримання судового наказу від первісного стягувача - ПАТ «УкрСиббанк». Зі свого боку новий кредитор вжив всіх можливих відповідно до чинного законодавства заходів для отримання виконавчого документу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року у справі №5016/1/2011 - залишити без руху та встановити Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" строк 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору на суму 1762,00 грн.

13.12.2018 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків із додатком оригіналу платіжного доручення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі №5016/1/2011 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства"Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року.

В судове засідання 22.01.19 року представники учасників процесу не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Оскільки сторони не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні, зважаючи на обмежені процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 240, 283 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, та перевірено під час апеляційного перегляду, рішенням господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2011 року був повністю задоволений позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк".

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна" 16 963 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченим кредитом, 6 714 грн. 77коп. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 471 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 256 грн. 88 коп. на погашення витрат з оплати позовної заяви державним митом і 236 грн. на погашення витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

08.04.2011 року на виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2011 року по даній справі видано наказ.

01 жовтня 2018 року Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" подано заяву про залучення до участі в справі у якості правонаступника, заміну сторони у справі та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у справі №5016/1/2011.

В обґрунтування заяви стягувач посилається на укладений 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ "УкрСиббанк" - Продавець та ПАТ "Дельта Банк" - Покупець.

Згідно виписки з договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк", продавець ПАТ "УкрСиббанк" продав (відступив) , а ПАТ "Дельта Банк" - Покупець придбав права вимоги за кредитами та прийняв їх та сплатив ціну купівлі.

Відповідно до додатку 3 зазначеного договору Право вимоги по кредитному договору №0 від 10.07.2018 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеними між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Ріна", перейшло до ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до ст.1 ЗУ „Про виконавче провадження" (в редакції закону, яка діяла на момент спірних правовідносин, 04.11.2010р., далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.22 Закону в редакції станом на час винесення наказу, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже, враховуючи дату складання наказу 08.04.2011 року, його можливо було пред'явити державному виконавцю до виконання до 09.04.2012 року.

З матеріалів справи №5016/1/2011 вбачається, що постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Максімовою О.О. від 21.12.2012 року ВП №29819355 повернуто наказ стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Пунктом 2 постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до стягнення в строк до 21.12.2013 року.

Відповідно до ст.23 Закону, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, згідно встановлених приписів Закону України «Про виконавче провадження» станом на час пред'явлення наказу до виконання, строк пред'явлення наказу до виконання - до 21.12.2013 року, як вірно зазначено судом першої інстанції.

15.12.2017 р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.п.19.4 п.19 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Отже, судова колегія зазначає, що пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання може бути відновлений судом лише та у зв'язку з наявністю обставин, які об'єктивно заважали позивачу (стягувачу) пред'явити наказ до виконання в межах встановленого строку.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти чи є підстави для поновлення строків.

Відповідно до ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки. Відновлення процесуального строку являє собою визнання судовим органом (суддею) дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Питання про відновлення пропущеного процесуального строку розглядається судом за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи. У заяві повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку.

Суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає поважними ті причини пропуску строку, про які вказала сторона, а відновлення процесуального строку означає лише, що суд надає дозвіл особі за наведених нею обставин вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущено.

Відтак можливість відновлення судом пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання безпосередньо пов'язана із наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що Листом від 26.12.2012 року державним виконавцем надіслано оригінал наказу до АТ «УкрСиббанк».

Зазначені постанову про повернення виконавчого документу та оригінал наказу передано від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» 13.09.2018 року, що підтверджується актом прийняття виконавчого документу (а.с.25)

Дійсно, можливість направити виконавчий документ на примусове виконання у стягувача виникає за умови фізичної наявності виконавчого документу, проте, суд зауважує, що отримавши 08.12.2011 року право вимоги за кредитними зобов'язаннями ТОВ «Ріна», ПАТ «Дельта банк» повинен був вжити всіх залежних від нього заходів для стягнення кредиторської заборгованості, в тому числі і щодо вчасного отримання оригіналу наказу.

Однак, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей, а заявником не доведено ані при розгляді заяви в суді першої інстанції, ані при апеляційному перегляді, причини тривалого зволікання з отримання оригіналу наказу у ПАТ «УкрСиббанк» - з 26.12.2012 року по 13.09.2018 року.

Тому доводи скаржника про те, що строк пред'явлення виконавчого документу для повторного виконання був пропущений не з вини ПАТ «Дельта Банк», який вжив всіх можливих відповідно до чинного законодавства заходів для отримання виконавчого документу - безпідставні та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами по справі в розумінні ст.74 ГПК України.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа для виконання, а тому у задоволенні вимоги заявника про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання суд першої інстанції обґрунтовано відмовив.

Що стосується залучення до участі у справі ПАТ "Дельта Банк" () у якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" () та здійснення заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішення господарського суду Миколаївської області від 01.03.2011 року у справі № 5016/1/2011, а саме заміни первісного стягувача публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" () на його правонаступника - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (), судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції помилково в ухвалі вказується те, що заявник звернувся із вимогою про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні рішення господарського суду Миколаївської області від 01.03.2011 року у справі № 5016/1/2011, оскільки із заяви від 01.10.2018 року вбачається, що у пункті 3 заяви заявник просить здійснити заміну сторони у справі № 5016/1/2011, а саме заміни первісного стягувача - публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" () на його правонаступника - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" ().

Враховуючи викладене, судова колегія розглядає законність ухвали з урахуванням вимог заявника, які були заявлені при зверненні до суду.

Колегія суддів вважає висновки суду про відсутність підстав для залучення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" () до участі в справі № 5016/1/2011 у якості правонаступника позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" () передчасними та необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Згідно ст.334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, вищезазначеними нормами встановлений правовий механізм заміни сторони у справі та/або виконавчому провадженні у разі її реорганізації або інших випадках заміни у відносинах, щодо яких виник спір.

Однак, що стосується залучення правонаступника кредитора ПАТ "Дельта Банк" до участі у справі, чинним законодавством визначено, що заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов'язанні.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов'язанні унормовані статтею 512 Цивільного кодексу України, в силу якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Частинами першою та другою статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах якого подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статті 47 ГПК України, позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до наказу суду від 08.04.2011 року, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна" за договором від 10.07.2008 року №24:

16 963 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченим кредитом,

6 714 грн. 77коп. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом,

471 грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, що загалом складає 24 149,66 грн., а також

256 грн. 88 коп. на погашення витрат з оплати позовної заяви державним митом та 236 грн. на погашення витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Водночас, згідно витягу з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року, передано до ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за договором від 10.07.2008 року №24 - 21 398,55 грн. загальний розмір грошового зобов'язання, 19244,00 грн. - фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання в гривневому еквіваленті станом на 16.12.11. (а.с.21)

Отже, розмір невиконаного зобов'язання, права вимоги за яким передано до ПАТ «Дельта Банк» згідно додатку №1 до договору, не відповідає сумі заборгованості, яку стягнуто згідно рішення суду від 01.03.2011 року у даній справі.

При цьому, судова колегія зазначає, що заміна сторони у справі щодо стягнення з відповідача судового збору є неможливою, оскільки сплата суми судового збору не є зобов'язанням в розумінні положень ст. 509 ЦК України, тому вона не могла бути предметом відступлення за договором від 08.12.2011 року.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для заміни позивача у справі публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" () на його правонаступника - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (), оскільки обсяг переданих прав ПАТ «Дельта Банк» не відповідає повному обсягу заборгованості відповідача за рішенням суду.

Водночас, зазначені обставини є підставою для залучення до участі у справі ПАТ "Дельта Банк" () в якості позивача, відносно своєї частини вимог, яка була йому передана від ПАТ «УкрСиббанк» - 19 244,00 грн.

Зазначених обставин судом першої інстанції не було враховано.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 5016/1/2011 підлягає частковому скасуванню, з винесенням нової ухвали про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 01 жовтня 2018 року та залучення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" () до участі в справі № 5016/1/2011 у якості позивача.

В решті ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись статтями 270, п.1 ч.2 ст. 275, 282-284, 329, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 5016/1/2011 частково скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 01 жовтня 2018 року задовольнити частково.

Залучити публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" () до участі в справі № 5016/1/2011 у якості позивача в частині стягнення вимог з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріна" на суму 19 244,00 грн..

В решті ухвалу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.01.2019 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я.Ф. Савицький