ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Справа № 924/569/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

відповідача: ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. у справі №924/569/18, ухвалене суддею Муха М.Є., повний текст складено 05.09.2018 р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м.Київ

до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив", м.Хмельницький

про стягнення 63 061,07 грн. платежів за фактичний час користування, 978,53 грн. - 3% річних, 3395,59грн. - інфляційних нарахувань, 125 644,50грн. компенсаційних витрат

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення із Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" 193079,69грн. заборгованості згідно договору про фінансовий лізинг №00011679 від 04.12.2015р., з яких 67 435, 19 грн. плати за фактичне користування обєктом лізингу за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3 % річних, та 125 644, 50 грн. компенсації понесених витрат позивача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних.

В обґрунтування позову зазначає, що за договором фінансового лізингу від 04.12.2015 №00011679 об'єктом (предметом) лізингу, згідно з п.3.1. Загальних умов, є транспортний засіб - автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD , 2015 року виробництва, Шасі №WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун № НОМЕР_1. ОСОБА_3 прийому-передачі від 24.12.2015 року позивач передав, а відповідач отримав у користування під виплату лізингових платежів Об'єкт лізингу, яким є транспортний засіб - автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, 2015 року виробництва, Шасі №WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун №CKU062598.

Відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), перший лізинговий платіж, підлягав сплаті 04.12.2015 року, а останній - 15.12.2020 року. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена Сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Однак, невиконання відповідачем зобов'язань з оплати лізингових платежів у період часу з грудня 2016 року по серпень 2017 року призвело до виникнення заборгованості та стало підставою для відмови позивачем від договору. У зв'язку з чим, 16.08.2017 року, відповідачу було направлено вимогу та повідомлення про відмову від договору, яке було отримано 28.08.2017р.

Відтак, враховуючи неодноразові прострочення з оплати Лізингових платежів з боку Лізингоодержувача та у зв'язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивач, з метою захисту своїх інтересів шляхом припинення зобов'язання 28.08.2017 року на адресу відповідача здійснено доставку Вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення Об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за №00011679 від 04.12.2015. Вимога позивача щодо повернення Об'єкту лізингу була проігнорована відповідачем.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. у справі №924/569/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" про стягнення 63061,07 грн. платежів за фактичний час користування, 978,53 грн. - 3% річних, 3395,59грн. - інфляційних нарахувань, 125644,50грн. компенсаційних витрат задоволено частково.

Стягнуто Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" 63 061,07 грн. платежів за фактичний час користування, 978,53 грн. - 3% річних, 2 653,52грн. - інфляційних нарахувань , 1 000,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 63061,07 грн. платежів за фактичний час користування, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, враховуючи умови договору та перевіривши розмір заявлених позивачем 3% річних, зазначає, що останні заявлені в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги про стягнення 978,54 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3395,59 грн. інфляційних втрат згідно з поданим розрахунком (15.09.2017р.22.06.2018р.).

При здійсненні розрахунку інфляційних втрат суд першої інстанції враховував, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Здійснивши перевірку правильності розрахунку інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача за період грудень 2017р травень 2018р. в сумі 1142,37 грн., за період січень 2017 р. травень 2018р. в сумі 922,07 грн., за період лютий 2018р. травень 2018р. в сумі 589,08 грн. Таким чином, у частині позовних вимог про стягнення з відповідача 742,07 грн. інфляційних втрат суд відмовив.

Щодо стягнення з відповідача відповідно до положень ст. 22 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України збитків у розмірі 125 644,50 грн. (із врахуванням 3% річних та інфляційних), які виникли, у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, суд першої інстанції зазначив, що витрати, які включені позивачем до складу збитків, завданих у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, не відповідають вимогам ст. 22 ЦК України та ст.225 ГК України, а тому вимога позивача про їх стягнення є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р., Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. по справі №924/569/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на ту обставину, що відповідно до п. 6.18. Договору лізинговий платіж вважатиметься платою за користування Обєктом лізингу, після вилучення Обєкта лізингу, позивач зобов'язаний був провести відповідне зарахування або надіслати запит щодо сплати різниці непогашених платежів.

Відтак, скаржник звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів будь-якої різниці між вартістю обєкта лізингу та залишку несплачених платежів, зокрема не надано документів, що підтверджують реалізацію обєкта лізингу, розмір отриманих від реалізації Обєкта лізингу суми грошових коштів, не надано професійної оцінки майна, якщо Обєкт лізингу залишився у власності позивача, жодного запиту до відповідача не надіслано.

Таким чином, позивачем не надано доказів, які підтверджують заборгованість відповідача за фактичне користування обєктом лізингу, тому підстави для задоволення вимоги про стягнення боргу з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат відсутні.

Але, суд першої інстанції, не надав оцінки вищевказаним аргументам та не звернув уваги на відсутність доказів, які відповідно до умов договору, мав надати Позивач. Тому, на нашу думку, судове рішення ухвалене судом на підставі не повно і не всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, не підтверджених належними та допустимими доказами, а рішення суду має бути скасоване згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" та призначено розгляд справи.

15 листопада 2018 року Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив "Перший національний аграрний кооператив" подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/569/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. клопотання Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/569/18 - задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Північному апеляційному господарському суду (Київський апеляційний господарський суд) (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1).

19.11.2018 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" залишити без задоволення, а апеляційну скаргу залишити без змін.

19 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" подало клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/569/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №924/569/18 - задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Північному апеляційному господарському суду (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1).

Розпорядженням керівника апарату суду від 21 грудня 2018 року у зв'язку з перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 924/569/18 - ОСОБА_4 у період з 21 грудня 2018 р. по 06 січня 2019 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №924/569/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 р. прийнято справу №924/569/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В.

18 січня 2019 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких відповідач заперечує проти позовних вимог позивача, зауважуючи що нарахування лізингових платежів було проведено позивачем уже після розірвання договору фінансового лізингу.

В судовому засіданні від 24 січня 2019 року, в режимі відеоконференції, представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні від 24 січня 2019 року, в режимі відеоконференції, представник позивача заперечив щодо доводів, наведених в апеляційній скарзі відповідача, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (лізингодавець) та Кооперативом "Перший національний аграрний кооператив", надалі - сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом "Перший національний аграрний кооператив" (лізингоодержувач) був укладений договір про фінансовий лізинг №00011679, згідно якого лізингодавець зобов'язався передати лізингоодержувачу об'єкт лізингу (автомобіль марки автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, 2015 року виробництва, Шасі №WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун №CKU062598), а лізингоодержувач прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму 1012807 грн., строк лізингу 60 місяців, лізинговий 22859,52 грн., авансовий платіж 303837,78 грн.

Відповідно до п.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що є додатком до договору про фінансовий лізинг та є невідємною його частиною (далі умови) для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач зобовязався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування.

Відповідно до п.6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (Умови лізингу) щомісячні лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до графіку покриття витрат відповідач має здійснювати лізингові платежі до 15 числа кожного місяця, останній платіж має бути здійснено 15.12.2020р.

Пунктом 8.3.1 умов передбачено, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, лізингодавець має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, лізингодавець надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за п. 12.6.1 договору. Сторони погодились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за договором.

ОСОБА_3 п. 8.3.2. умов лізингу якщо лізингоодержувач повністю або частково здійснить оплату (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України "Про фінансовий лізинг") Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.1. умов лізингу строк лізингу за контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Відповідно до п. 12.6.1 умов, Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати контракт/відмовитися від контракту, та також право на повернення об'єкту лізингу, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

Відповідно до п. 12.9 Умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту. Лізингоодержувач зобов'язаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг будь-яку різницю між вартістю обєкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідно лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання лізингоодержвачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Пунктом 12.13 умов сторони погодили, що у випадках, передбачених зокрема, п. 12.6 договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Пунктом 13.1. умов лізингу передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути обєкт лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на обєкт лізингу відповідно до умов контракту.

Як вбачається з доказів наявних в матеріалах справи 24.12.2015 на виконання договору про фінансовий лізинг №00011753 від 04.12.2015 позивач передав, а відповідач прийняв у користування предмет лізингу: автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, 2015 року виробництва, Шасі №WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун №CKU062598, що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта лізингу, підписаним та скріпленим печатками сторін договору.

Як стверджує позивач та вбачається з первинних документів, доданих до матеріалів справи, відповідач свого обов'язку із сплати лізингових платежів в повному обсязі не виконав, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по лізинговим платежам, які складалися з відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, процентів та комісії, починаючи з грудня 2016 року по серпень 2017р.

Відповідно до частини 1 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Позивачем, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, було надіслано нагадування про несплату лізингових платежів, а саме: перше нагадування про несплату від 06.07.2017р.; друге нагадування про несплату від 17.07.2017р.; третє нагадування про несплату від 07.08.2017р.

Колегією суддів встановлено, що відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору від 04.12.2015р. №00011679, яка була отримана відповідачем 28.08.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №710.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що договір фінансового лізингу від 04.12.2015 №00011679 розірвано в односторонньому порядку лізингодавцем з 28.08.2017р., з настанням для сторін відповідних наслідків, зокрема щодо повернення предмету лізингу (відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг").

ОСОБА_3 з п. 13.6. Умов лізингу, якщо позивач не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Обєкта лізингу у відповідача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Керуючись даним пунктом договору, позивач скористався своїм правом та звернувся до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису.

21.12.2017 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 865 про повернення об'єкта лізингу.

08.02.2018 головним державним виконавцем Подільського райвідділу ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження №55457962 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 865 від 21.12.2017р.

09.02.2018 державним виконавцем було повернуто - автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, 2015 року виробництва, Шасі № WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун №CKU062598 TOB Порше Лізинг Україна про що складено відповідний акт.

12.02.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також у матеріалах справи позивачем надано договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року з Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Тріпл Сі, Договір про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року з Товариством з обмеженою відповідальністю КРЕДИТЕКСПРЕС ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ., договір відповідального зберігання від 01.09.2014 року з Товариством з обмеженою відповідальністю АВТОСОЮЗ. За умовами вказаних договорів ТОВ Порше Лізинг Україна отримуються послуги із зберігання та юридичного супроводу досудового врегулювання спорів із боржниками.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу від 04.12.2015 р. №00011679 позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 63061,07 грн. платежів за фактичний час користування, 978,53 грн. - 3% річних, 3395,59грн. - інфляційних нарахувань, 125 644, 50 грн. компенсаційних витрат.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, вбачає підстави для задоволення поданої скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізінгоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізінгоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) , на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовується загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей , встановлених цим параграфом і законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки , якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

ОСОБА_3 з частинами 1, 2 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

В пункті 6.1 розділу 6 "Лізингові платежі" Загальних умов визначено, що: для експлуатації об'єкта лізингу Відповідач щомісяця виплачуватиме Позивачу лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування); кожний лізинговий платіж включає в себе: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Умовами пункту 4.2. розділу 4 "Власність" Умов лізингу визначено, що право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача (відповідача) після завершення строку дії цього Контракту, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим Контрактом та виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем.

ОСОБА_3 з п. 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Пунктом 6.10 Загальних умов визначено, що відповідач здійснює лізингові платежі відповідно до термінів, визначених у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів; відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) датою сплати лізингових платежів, які включають відшкодування вартості обєкта лізингу та проценти і комісії, є 15 число поточного місяця.

Як вбачається з доказів, долучених позивачем до матеріалів справи, відповідач належним чином не виконував зобов'язань з оплати лізингових платежів, що призвело до виникнення заборгованості за Договором.

Відповідно до п. 8.3.1 Умов якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, Порше Лізинг Україна має право: надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, Порше Лізинг Україна має право направити Лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контрактом.

Якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України "Про фінансовий лізинг"), Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса (п. 8.3.2 Умов).

Пунктом 12.6. Умов передбачено, що Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, а також серед іншого, право на повернення обєкта лізингу у випадку, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання сплати перевищує 30 календарних днів.

ОСОБА_3 з п. 12.7 Умов день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту, визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі. Порше Лізинг Україна надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, звязується з ним доступними телефонними засобами звязку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення надсилається Порше Лізинг Україна на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомлений на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП "Укрпошта" про прийняття повідомлення для відправки.

У випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12 контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (п. 12.13 Умов).

Відповідно до п. 12.9 Умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобовязаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором щодо сплати лізингових платежів, позивач надсилав на адресу відповідача нагадування про несплату, а саме: перше нагадування від 06.07.2017р. про сплату 21 972,78 грн.; друге нагадування від 17.07.2017р. про сплату 21 963,47 грн., третє нагадування від 07.08.2017р. про сплату 43 313,66 грн.

В подальшому у відповідності до ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", розділів 8, 12 договору, відповідачу було направлено вимогу за вих. №00011679 від 16.08.2017р. про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, у якій позивач вимагав сплати боргу протягом 3 днів з дня отримання даної вимоги, повідомив про відмову від договору про фінансовий лізинг №00011679 від 04.12.2015р. та вимагав від відповідача повернути об'єкт лізингу впродовж 10 робочих днів. Вказана вимога отримана відповідачем 28.08.2017р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Таким чином, враховуючи положення п.п. 12.9, 12.13, Умов та вимоги, викладені позивачем у вимозі №00011679 від 16.08.2017р., договір про фінансовий лізинг №000111679 від 04.12.2015р. був розірваний 28.08.2017р., і відповідач зобовязаний був повернути позивачу обєкт лізингу.

Однак, відповідач своїх зобовязань не виконав, обєкт лізингу у визначені строки не повернув.

ОСОБА_3 з п.п. 13.1., 13.2. Умов лізингоодержувач зобовязаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути обєкт лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на обєкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення обєкта лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) обєкт без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку. У разі вилучення (повернення) обєкта лізингу, лізингоодержувач зобовязаний забезпечити Порше Лізинг Україна або уповноваженій нею особі вільний доступ до місця розташування обєкта лізингу, а також не перешкоджати процесу повернення обєкта лізингу.

Пунктом 13.6 Умов передбачено, що якщо Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення обєкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

21.12.2017 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис нотаріуса зареєстрованого в реєстрі за реєстровим № 865 про повернення об'єкта лізингу.

08.02.2018 головним державним виконавцем Подільського райвідділу ДВС м. Києва відкрито виконавче провадження №55457962 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 865 від 21.12.2017р.

09.02.2018 державним виконавцем було повернуто автомобіль марки VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, 2015 року виробництва, Шасі № WV1ZZZ2EZF6017316, Двигун № НОМЕР_1 стягувану, а саме TOB Порше Лізинг Україна про що складено відповідний акт.

12.02.2018 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши вимоги позивача щодо стягнення з відповідача лізингових платежів з моменту розірвання договору 28 серпня 2017 року до моменту повернення обєкта лізингу (9 лютого 2018 року), колегія суду вважає за необхідне зазначити наступне.

На підтвердження наявності боргу за користування обєктом лізингу в сумі 63 061,07 грн позивачем було надано суду рахунки-фактури щодо відшкодування частини вартості обєкта лізингу, процентів та комісії, а саме:

- рахунок-фактура № 59101-00390606 від 1 листопада 2017 року на суму 21 107,87 грн, в тому числі 8 495,34 грн. відшкодування частини вартості обєкта лізингу, 8 821,58 грн. процентів, 2 091,88 грн. комісії;

- рахунок-фактура № 59101-00394012 від 1 грудня 2017 року на суму 10 363,04 грн, в тому числі 8 635,87 грн. відшкодування частини вартості обєкта лізингу, 8 652,95 грн. процентів, 2 091,88 грн. комісії;

- рахунок фактура № 59101-00397253 від 3 січня 2018 року на суму 20 845,33 грн, в тому числі 8 919,57 грн. відшкодування вартості частини обєкта лізингу, 8049,97 грн. процентів, 2 091,88 грн. комісії.

Натомість, відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), доданого до позовної заяви на її обґрунтування, лізингові платежі становили:

- з датою оплати 15 листопада 2017 року на суму 21 273,54 грн., в тому числі 7929,93 грн відшкодування вартості частини обєкта лізингу, 11 251,73 проценти, 2091,88 грн комісії;

- з датою оплати 15 грудня 2017 року на суму 21 240,63 грн., в тому числі 8 094,47 грн відшкодування частини вартості обєкта лізингу, 11 054,28 грн. процентів, 2 091,88 грн. комісії;

- з датою оплати 15 січня 2018 року на суму 21 207,03 грн., в тому числі 8262,43 грн, 10852,72 грн. процентів, 2 091,88 грн. комісії.

Тобто, позивачем не доведено, що заявлена до стягнення сума лізингових платежів за користування обєктом лізингу, згідно з рахунками-фактури, докази виставлення яких відповідачу в матеріалах справи відсутні, є саме тими лізинговими платежами, які погодженні сторонами у Плані відшкодування.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з рахунків-фактур та розрахунку позивача, заявлена до стягнення сума основного боргу є сумою неоплачених відповідачем лізингових платежів, строк сплати яких настав (мав наступити) після розірвання договору фінансового лізингу.

Відтак, в зв'язку з неповною сплатою лізингових платежів, право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

ОСОБА_3 з частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) , а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену у договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Статтею 697 ЦК України встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

ОСОБА_3 зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обовязків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Розірвання договору лізингу призводить до припинення відносин сторін договору фінансового лізингу, передбачає повернення обєкта лізингу від лізингоодержувача до лізингодавця і, як наслідок, втрату лізингоодержувачем права викупу обєкта лізингу в майбутньому .

Таким чином, аналіз наведених положень закону дає підстави доля висновку, що наслідком розірвання договору є відсутність обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

За встановлених у справі обставин, право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача за умови, коли договір сторін припинився, не перейшло і не переходить у майбутньому, а відтак, відсутні підстави для стягнення будь-яких платежів за договором лізингу з лізингоодержувача як відшкодування вартості цього майна.

Доводи позивача, що Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (в тому числі обов'язок сплачувати лізингові платежі), колегією суддів визнано безпідставними, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що підпункт 12.9 Загальних комерційних умов зобов'язує відповідача після розірвання договору повернути Позивачу лише об'єкт лізингу.

Також, позивач як на підставу своїх позовних вимог покликається на пункту 6.18 Загальних комерційних умов, яким передбачено, що до укладеного договору про фінансовий лізинг, згідно з яким сторони домовились, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою позивача відповідно до пункту 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об'єктом лізингу, чим на переконання позивача погоджено оплату відповідачем вартості користування автомобілем по час його повернення.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що у разі розірвання Договору внесена позивачем у склад лізингових платежів покупна вартість об'єкту лізингу не підлягає стягненню з відповідача, у звязку з припиненням зустрічного зобовязання позивача по переданню у майбутньому обєкта лізингу у власність.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №3-28гс13 від 1 жовтня 2013 року, Постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі № 911/3483/16, постанові Верховного Суду від 9 липня 2018 року по справі № 911/2449/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснювалося нарахування лізингових платежів уже після розірвання дії договору з посиланням на пункт 6.18 Загальних комерційних умов, що є безпідставним та необґрунтованим.

Відтак, апеляційних господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" боргу в сумі 63 061,07 грн.

Окрім того Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" здійснювалося нарахування річних в розмірі 978,53 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 395,59 грн., які нараховувалися на виставлену ним суму лізингових платежів (63 061,07 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що судовою колегією було відмовлено в задоволенні позовної вимоги про стягнення основного боргу, а вимога про стягнення штрафних санкцій є похідною вимогою від вимоги про стягнення боргу, то колегія суддів приходить до висновку і про відмову в задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про стягнення з Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" трьох відсотків річних в розмірі 978,53 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 395,59 грн.

Щодо стягнення з відповідача відповідно до положень ст. 22 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України збитків у розмірі 125 644,50 грн. (із врахуванням 3% річних та інфляційних), які виникли, у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

ОСОБА_3 з положеннями статті 224 Господарського кодексу України, які узгоджуються з положеннями статті 623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками згідно з частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

ОСОБА_3 з вимогами статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин (зокрема, відшкодування заподіяних збитків) є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Також положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків, а за частинами 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відтак, для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків; протиправна поведінка заподіювача збитків; причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

При цьому, судова колегія зазначає, що саме позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до п. 8.2.3 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються такі санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем у відповідності до контракту.

В п. 12.10 Умов визначено, що у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка обєкта лізингу, доставка обєкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача 125 644,50 грн. (із врахуванням 3% річних та інфляційних) збитків позивач вказує, що вказані збитки були понесені внаслідок залучення третіх осіб для стягнення заборгованості за договором, вилучення транспортного засобу у відповідача та звернення до спеціалізованої організації ТОВ Юридична компанія Тріпл Сі, КРЕДИТЕКСПРЕС ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ., АВТОСОЮЗ, для отримання послуг з юридичного консультування, підготовці позовної заяви, представництва інтересів позивача в суді, послуг зберігання.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із змісту статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України, витрати на оплату юридичних та інших послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг.

Отримання позивачем послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об'єкту лізингу, послуг по доставці обєкта лізингу, його відповідальному зберіганню, юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів, представництва інтересів позивача в суді, тощо, не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть вчиняти вказані дії та представляти її інтереси, є її правом.

Окрім того, колегією суддів приймається до уваги, що долучені до матеріалів справи акти наданих послуг не містять інформації з приводу переліку дій, які проводились спеціалізованими організаціями, спрямованих на стягнення заборгованості, вилучення об'єкта лізингу, а матеріали справи не містять і інших доказів, які б підтверджували проведення третіми особами будь-яких дій, як пов'язаних з безпосереднім вилученням об'єкта лізингу, так і реалізацією послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, подання заяви та супроводження виконавчого провадження, супроводження процесу вилучення об'єкта лізингу, що унеможливлює відшкодування виплачених їм сум гонорару в порядку пункту 13.5 Загальних умов.

Поряд з тим, судом звертається увага на те, що пунктом 12.9 Загальних умов сторони передбачили, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 Загальних умов, відмови відповідача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2 Загальних умов, а також якщо позивач вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, відповідач зобов'язався повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк відповідач сплачує позивачу будь-яку різницю між вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Позивача та має бути відшкодована позивачу відповідачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. При цьому, зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання відповідачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Відтак, ринкова вартість об'єкта лізингу визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства. Однак, Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" не надано суду доказів, котрі б підтверджували ринкову вартість об'єкта лізингу, визначену професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вище викладене, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" щодо стягнення збитків та суму упущеної вигоди, є безпідставними та такими, що не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, а тому в суду відсутні підстави для їх стягнення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відмову у стягненні з Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" 125 644,50 грн. компенсаційних витрат, тому у цій частині колегія суддів залишає оспорюване судове рішення без змін.

Однак, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. в частині задоволення позову щодо стягнення платежів за фактичний час користування і нарахованих на них річних та інфляційних, а також в частині розподілу судових витрат не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

Відтак, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. слід задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо стягнення платежів за фактичний час користування і нарахованих на них річних та інфляційних, а також в частині розподілу судових витрат. Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у цій частині.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. у справі №924/569/18 - задовольнити.

Рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову про стягнення 63061,07 грн. платежів за фактичний час користування, 978,53 грн. - 3% річних, 2653,52 грн. - інфляційних нарахувань. Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м.Київ, Проспект Павла Тичини, буд.1В, офіс В, код юридичної особи 35571472) на користь Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" (29017, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, блок 5/2-1, код юридичної особи 39847648) 4 344,30 грн. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/569/18 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "31" січня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.