УХВАЛА

м. Київ

22.01.2019Справа №907/760/18
За позовом Корда Василя Івановича, ОСОБА_2

до Закарпатської обласної ради

про визнання договору оренди №15/06.2-16 від 18.11.2015 недійсним з моменту його укладення

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивачі звернулися до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про визнання договору оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна об'єктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області за №15/06.2-16 від 18.11.2015 недійсним з моменту його укладення.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27.12.2018 направлено справу №907/760/18 за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

За результатами проведення 17.01.2019 повторного автоматичного розподілу справи №907/760/18 справа передана на розгляд судді Борисенко І.І.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як встановлено судом, з матеріалів слідує, що спірні правовідносини фактично виникли між Закарпатською обласною Радою (Орендодавець) і фізичною особою-підприємцем Корда Василем Івановичем на підставі договору №15/06.2-16 оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуального визначеного майна об'єктів, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Предметом заявленого позову є вимога про визнання договору оренди недійсним повністю з дня його укладення.

Позивачами у справі виступають орендар за договором оренди (Корда Василь Іванович) та фізична особа ОСОБА_2.

Позовна заява ОСОБА_2 до відповідача (Закарпатської обласної ради) з вимогою про визнання недійсним договору оренди укладений між ФОП Корда Василем Івановичем та Закарпатською обласною радою суду нормативно не обґрунтована, суду не доведено які права та інтереси ОСОБА_2 порушені відповідачем у справі, виходячи з вказаного предмету та підстав позову.

Відповідно до ст. 47 ГПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

В порушення вимог ст. 47 ГПК України суду не доведено, що предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів, права або обов'язки кількох позивачів виникли з однієї підстави, а також того, що предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відтак, фактично другим позивачем у справі є фізична особа ОСОБА_2, якою не вказано зміст позовних вимог щодо захисту прав та охоронюваних законом інтересів саме ОСОБА_2, як позивача, що свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 1, 162 ГПК України.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 №2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 №9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Вичерпний перелік спорів, які відносяться до юрисдикції господарського суду, визначені у статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що виникають, зокрема, із цивільних відносин, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на положення статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України вищенаведене свідчить про відсутність правових підстав для вирішення спору за позовом фізичної ОСОБА_2 в господарському суді, у зв'язку з чим суд відмовляє на підставі п.1ч.1 ст. 175 ГПК України у прийняті позовної заяви ОСОБА_2, (як фізичної особи) до Закарпатської обласної ради про визнання недійсним договору оренди №15/06.2-16 від 18.11.2015, стороною якого ОСОБА_2 не є.

Одночасно, суд розглянувши позовну заяву Корда Василя Івановича до Закарпатської обласної ради про визнання недійним договору оренди №15/06.2-16 від 18.11.2015, встановив наступне.

Як було зазначено раніше та встановлено судом з матеріалів позовної заяви, позивачами за поданим позовом значаться фізичні особи ОСОБА_2 та Корда Василь Іванович як громадяни без вказівки на їх статус фізичної особи - підприємця.

Натомість, з огляду на викладені вище положення законодавства, коло господарських спорів, у яких стороною може бути фізична особа, законом обмежене.

Оскільки поданий на вирішення суду спір не відноситься до числа спорів відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, в яких стороною може бути фізична особа, то права Корда Василя Івановича не підлягають судовому захисту у господарському суді, а подана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Поряд з викладеним, Суд вважає необхідним зазначити, що оскаржуваний договір укладений між Закарпатською обласною радою та фізичною особою-підприємцем Корда Василем Івановичем. Разом з тим, судом встановлено, що за наслідками дослідження відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Корда Василь Іванович припинив своє діяльність як фізична особа-підприємець (Дата запису: 30.12.2016;

Номер запису: 3019877).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже, з огляду на вищезазначене, господарський суд також відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом Корда Василя Івановича на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з викладеним Суд звертає увагу, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, наявні правові підставі для повернення позивачу (Корда Василю Івановичу) суми сплаченого судового збору в розмірі 881 грн.

Керуючись ст. 175, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Корда Василю Івановичу, ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі.

Повернути з Державного бюджету України Корда Василю Івановичу (АДРЕСА_1) 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 21.12.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.І. Борисенко