ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019р.

Справа № 904/5141/18

За позовом: Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ДТЕК Запорізька ТЕС, м. Запоріжжя

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг», смт. Слобожанське

Про: стягнення 83 916, 81 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг» ( відповідач) про стягнення 83 916, 81 грн. ( в т.ч.: 78 216, 37 грн. - основна заборгованість ; 4 777, 92 грн. - пеня; 522, 48 грн. - інфляційних втрат та 400, 04 грн. - 3% річних) заборгованості за договором оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р. (укладеного між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором щодо своєчасного внесення орендної плати за період липень- вересень 2018р.

Ухвалою від 30.01.18р. було відкрите провадження у справі №904/5141/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг» ( відповідач) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р. на який посилається позивач в обгрунтовання своїх позовних вимог; також відповідачем не підписувалися жодні додаткові угоди до цього договору та акт приймання-передавання майна в оренду по договору. Також відповідач зазначає, що ним не здійснювалась оплата за оренду через відсутність діючого та підписаного сторонами договору; станом на цей час у відповідача відсутні підстави для виникнення зобов’язань по оплаті орендної плати за вказаним договором.

АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин викладених відповідачем, зазначаючи, що 27.06.18р. за вих..№1876/6600 направляв на адресу відповідача проект договору оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р., який відповідач отримав 13.07.18р.; однак без пояснення причин, станом на цей час позивачу не повернув. Також, 18.09.18р. за вих.№2809/6600 та 29.10.18р. за вих..№3253/6600 позивач направляв на адресу відповідача проекти додаткових угод від 16.09.18р. та від 01.10.18р. до вищезазначеного договору , які також відповідач тримає у себе. Окрім того зазначає, що виконання позивачем своїх зобов’язань за цим договором підтверджується відповідними актами приймання-передавання наданих послуг за період липень –вересень 2018р.; 23.11.18р. позивачем було отримано від відповідача оплату за оренду за липень 2018р. року на суму 27 498, 78 грн., при цьому в платіжному документі відповідачем було зазначено: «призначення платежу: сплата оренди (07/18) зг дог.№2314-ДЄ-ЗаТЭС від 29.06.18р. , у сумі 22 915, 65 грн., ПДВ – 20% 4583, 13, в загальній сумі 27 498, 78 грн. На підтвердження чого, позивачем надано відповідну банківську виписку по рахунку (а.с.71). Враховуючи вищезазначене, позивач зазначає, що відповідачем здійсненна фактична дія щодо виконання договору оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р., а тому просив стягнути з відповідача 50 717, 59 грн. основної заборгованості за договором, 4 777, 92 грн. - пені; 522, 48 грн. - інфляційних втрат та 400, 04 грн. - 3% річних

ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг» ( відповідач) своїм правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов’язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, 29.06.18р. між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в особі ДТЕК Запорізька ТЕС ( орендодавець) та ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг» ( орендар) було укладено договір оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС, відповідно до умов якого орендодавець зобов’язався передати орендарю в тимчасове оплатне користування об’єкт нерухомості та рухоме майно ( майно) , необхідне для здійснення орендарем своєї господарської діяльності , перелік і балансова вартість якого наведені в додатку №1 , який є невід’ємною частиною цього договору, код згідно ДКПП 68.20; технічна характеристика та детальний план об’єкту нерухомості , що передається в оренду згідно договору, вказані в додатку №2, що є невід’ємною частиною цього договору; майно належить орендодавцю за правом власності; землекористувачем земельної ділянки, розташованої під об’єктом нерухомості ( у розумінні норм податкового кодексу України), є орендодавець, який самостійно здійснює всі платежі за земельні ділянки (п.1.1. договору).

Згідно з п.1.2. договором орендар, в свою чергу, приймає на себе зобов’язання прийняти належним чином і відповідно до призначення, користуватися переданим майном, своєчасно вносити орендну плату і по закінченню терміну оренди повернути майно з оренди з урахуванням його природного зносу.

Відповідно до п.2.1.5. договору орендодавець зобов’язався не пізніше 01 (першого) числа місяця наступного за звітним місяцем, надати орендарю підписаний зі свого боку Акт приймання-передавання наданих послуг в 2 (двох) примірниках за звітний місяць і рахунок на оплату.

В розділі 3 договору сторони погодили, що за користування орендованим майном встановлюється орендна плата в розмірі 17 654, 94 грн. , крім того ПДВ - 3 530, 99 грн. , всього з урахуванням ПДВ 21 185, 93 грн. , на місяць; вартість є договірною і індексації не підлягає (п.3.1. договору) . Загальна сума за договором складає орієнтовно 54 141, 82 грн., крім того ПДВ – 10 828, 36 грн. , всього з урахуванням ПДВ 64 970, 18 грн. ( п.3.2. договору). Орендар здійснює оплату орендної плати за орендоване майно щомісяця шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця на 5 (п’ятий) календарний день з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання – передавання наданих послуг оренди та отримання відповідного рахунку від орендодавця; якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний , святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день. (п.3.3. договору). Орендар при перерахуванні грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця , в призначенні платежу платіжного доручення в обов’язковому порядку вказує реквізити цього договору (номер, дата укладення ) , а також період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. (п.3.8. договору).

Згідно з п.4.1. договору приймання послуг оренди за цим договором підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін акту приймання-передавання наданих послуг оренди за звітний місяць , в якому орендодавцем надавалися послуги оренди.

Відповідно до п.5.2. договору у разі несвоєчасної оплати орендної плати, орендар сплачує орендодавцю неустойку в вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день, прострочення оплати від суми несвоєчасно оплаченої орендної плати.

Згідно з п.8.1. договору (поміж-іншим) , цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, і діє до 30.09.2018 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов’язань за цим договором. (а.с.12-16).

За твердженням позивача , 29.06.18р. він направляв на адресу відповідача проект договору оренди №2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р. та акт приймання передавання майна в оренду за цим договором ( що підтверджується відповідним листом позивача №1876/6600 від 27.06.18р. та поштовим повідомленням органів зв’язку (з якого вбачається, що відповідач отримав вищезазначені документи - 13.07.18р.), а.с.72) . Однак станом на цей час вищезазначений договір та акт приймання передавання відповідач не підписав, позивачу не повернув , вмотивованої відмови щодо його підписання не надав.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач свої зобов’язання за вищезазначеним договором виконав належним чином, надав послуги з оренди майна ( у період липень –вересень 2018р. ) на загальну суму 78 216, 37 грн. ( що підтверджується відповідними актами приймання передавання наданих послуг оренди згідно договору№2314-ДЭ-ЗаТЭС від 29.06.2018р. , а саме : №07-18 від 31.07.18р. на суму 27 498, 78 грн. (в т.ч. ПДВ) , №08-18 від 31.08.18р. на суму 28 278, 25 грн. ( в т.ч. ПДВ ) та №09-18 від 30.09.18р. на суму 22 439, 34 грн. ( в т.ч. ПДВ); при цьому вищезазначені акти підписані відповідачем без зауважень та скріплені його печаткою, а.с.22-24).

Однак в порушенням прийнятих на себе зобов’язань відповідач свої зобов’язання з оплати орендної плати за договором у строк, визначений сторонами у договорі не виконав (сплачено лише після відкриття провадження у справі частину основної заборгованості за липень місяць оренди в сумі 27 498, 78 грн.) ; у зв’язку з чим (відповідно до наданого позивачем розрахунку ), на час винесення рішення у справі рахується заборгованість в розмірі 50 717, 59 грн.

Окрім того – позивач відповідно до приписів ст.625 ЦК України та п.5.2. договору нарахував відповідачу: 4 777, 92 грн. - пеня; 522, 48 грн. - інфляційних втрат та 400, 04 грн. - 3% річних (а.с.11)

На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості ( з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних) перед позивачем не надано. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 56 418, 03 грн.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.(ст.759 ЦК України). За користування майном з наймача стягується плата, розмір якої встановлений договором найму ( ст. 762 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, не надано.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 50 717, 59 грн. - основної заборгованості за договором; 4 777, 92 грн. - пені; 522, 48 грн. - інфляційних втрат та 400, 04 грн. - 3% річних. В задоволенні іншої частини позовних вимог , суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі приписів п.2 ч.1. ст. 231 ГПК України (оскільки після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено частину основної заборгованості за договором в розмірі 27 498, 78 грн.).

Одночасно, заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки своїми конклюдентними діями ( підписанням актів приймання –передавання наданих послуг за період липень –вересень 2018р. , здійсненням часткової оплати спірної заборгованості) відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача за вищезазначеним договором та підтвердив існування між сторонами договірних відносин.

Судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі, оскільки сплата частини основної заборгованості за договором здійснена відповідачем вже після відкриття провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у частково.

2. Стягнути з відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ Кейтерінг» ( 52005, с. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, буд.31; ) на користь позивача - Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20; ) в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, м. Енергодар Запорізької області , вул. Промислова, 95; ): 50 717, 59 грн. - основної заборгованості за договором; 4 777, 92 грн. - пені; 522, 48 грн. - інфляційних втрат та 400, 04 грн. - 3% річних та 1 762, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог - закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 30.01.2019р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя                                                                                            Васильєв О.Ю.