ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа№ 910/4832/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року (повний текст складено 01.10.2018 р.)

у справі № 910/4832/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Ельворті"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи",

про стягнення 667 351,41 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Ельворті" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про зменшення суми позову просив стягнути з відповідача 505000 грн. заборгованості по оплаті придбаного товару, 119595,68 пені за прострочку платежу, 12755,73 грн. 3% річних про стягнення 667 351,41 грн. (а.с.2-4, 63-64).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року (у справі № 910/4832/18 (позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Сигма Текнолоджи" на користь ПАТ "Ельворті" борг у розмірі 505 000,00 грн., пеню у розмірі 119 595,68 грн., 3% річних у розмірі 12 755,73 грн. та судовий збір у розмірі 9 560,27 грн. (а.с. 114-120).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі №910/4832/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення пені у розмірі 119 595,68 грн., в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 51 815,68 грн. відмовити, стягнути з позивача судовий збір в сумі 2 691 грн. за подачу цієї апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "Сигма Текнолоджи" у справі №910/4832/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2018 року у справі №910/4832/18 апеляційну скаргу ТОВ "Сигма Текнолоджи" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року залишено без руху та зазначено, що ТОВ "Сигма Текнолоджи" має право усунути недоліки.

28 листопада 2018 року від ТОВ "Сигма Текнолоджи" на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2018 року, скаржник надав докази виконання вимог апеляційного суду.

12 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4832/18, розгляд апеляційної скарги ТОВ "Сигма Текнолоджи" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 910/4832/18 призначено на 22 січня 2019 року.

26 грудня 2018 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

14 січня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання 22 січня 2019 року представники ТОВ "Сигма Текнолоджи" та ПАТ "Ельворті" не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 873 та довідкою ПАТ "Укрпошта" про причини повернення поштового відправлення "Кінець терміну зберігання".

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також заяву ПАТ "Ельворті", колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

07 липня 2017 року між ПАТ "Ельворті" (далі - позивач), як продавцем та ТОВ "Сигма Текнолоджи" (далі - відповідач), як покупцем укладено Договір купівлі-продажу № 729/005 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця будівельно-дорожню техніку, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість (а.с. 14-15).

Відповідно до п. 1.2 Договору, асортимент, кількість, ціна одиниці товару і строки поставки вказуються в Специфікації № 1, що являється невід'ємною частиною договору.

Сума (ціна) договору складає 1 260 900,00 грн., в тому числі ПДВ 210 150,00 грн. (п. 1.3 Договору).

На виконання умов Договору 07.07.2017 позивач передав, а відповідач прийняв екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А, що підтверджується Актом прийому-передачі, накладною № КЗ003152 від 18.07.2017 (а.с. 17, 74).

01 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією від 14.09.2017 №776, у якій зазначав про непогашення заборгованості у повному обсязі та у зв'язку з цим про необхідність сплати 580000 грн. боргу, 95371,01 грн. пені та 10601,48 грн. 3% річних (а.с. 24-25, 26).

Позовні вимоги мотивовані з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу від 07.06.2017 № 729/005 в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на думку відповідача після припинення дії договору припиняються договірні зобов'язання і в частині нарахування пені, а тому законним є нарахування пені за період з 01.08.2017 по 31.12.2017, а обґрунтованою є нарахування пені у розмірі 67780 грн. за період з 19.08.2017 по 31.12.2017 р. Також апелянт вказує, що пеню позивачем нараховано за 8 місяців, тобто з порушенням положень ст. 232 ГК України. Крім того, апелянт зазначив про те, що висновки щодо стану розрахунків здійснено судом без дослідження обсягу перерахованих коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на п. 7.2 Договору, яким передбачено що закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за неналежне виконання ними своїх зобов'язань за договором та те, що сторонами досягнуто згоди щодо продовження терміну остаточного розрахунку в частині оплати несплаченої вартості товару у розмірі 900900 грн. до 18.08.2017 р., з якими позивач погодився шляхом мовчазної згоди, а також те, що двосторонні акти звірки розрахунків підтверджують реальний стан розрахунків.

Оскільки у апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення першої інстанції в частині вимог про стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким "в задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 51815,68 грн. відмовити", з урахуванням ч. 1 ст. 269 ГПК України, межами перегляду судом апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені у загальному розмірі 119 595,68 грн.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.1 Договору покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його в порядку, обсязі та строки, зазначені у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Зобов'язання з поставки виконано позивачем 07.07.2017, що підтверджується Актом прийому-передачі та накладною № КЗ003152 від 18.07.2017 (а.с. 17, 74).

За приписами п.п. 4.1, 4.2 Договору, покупець оплачує товар на основі виставленого продавцем рахунка в порядку безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Перерахування покупцем вартості товару здійснюється у строки, вказані в Специфікації № 1 (а.с. 16).

В Специфікації № 1 від 07.06.2017 визначено найменування товару - екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А, кількість - 1, ціна з ПДВ - 1 050 750,00 грн., а також умови оплати: 1.1. Перший платіж в сумі не менше 360 000,00 грн. з ПДВ, здійснюється у вигляді попередньої оплати у строк до 23.06.2017. 1.2. Оплата залишку вартості за товар в сумі 900 900,00 грн. здійснюється не пізніше 31.07.2017 (а.с. 6).

Відповідно до Гарантійного листа № 17/07-24 від 17.07.2017, ТОВ "Сигма Текнолоджи" гарантувало сплатити остаточну суму за екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А за Договором у розмірі 900900,00 грн. до 04.08.2017 включно (а.с. 18).

У листі № 04/08-25 від 04.08.2017, ТОВ "Сигма Текнолоджи" просило продовжити остаточний строк розрахунку щодо сплати суми за екскаватор-навантажувач ЕLEX 81А за Договором у розмірі 900900,00 грн. до 18.08.2017 р. (а.с. 19).

25 вересня 2017 року позивач направив відповідачу з претензією від 28.02.2018 №41/385 про порушення термінів оплати за поставлений товар, у якій зазначав про те, що переніс термін остаточної розрахунку за договором спочатку на 04.08.2017 р. і потім на 18.08.2017 р., проте оскільки відповідач не виконав вказаного зобов'язання, позивач просив перерахувати суму 860900 грн. до 20.09.2017 р. (а.с. 20, 21).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Викладене свідчить, що позивачем переносився строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати залишку вартості товару в сумі 900 900,00 грн. на 04.08.2017 р. і потім на 18.08.2017 р., враховуючи що визначення позивачем 19.08.2017 (тобто дати наступної за датою, на яку позивачем перенесено виконання зобов'язання з оплати) є правомірним.

Матеріали справи свідчать про те, що за поставлений товар відповідач розрахувався частково на суму 755900,00 грн., за наслідками чого залишок заборгованості на момент розгляду справи судом першої інстанції становив 505 000,00 грн., що підтверджено самим відповідачем шляхом підписання акту звірки розрахунків від 07.08.2018 (а.с. 100).

Вказаним актом підтверджується, що відповідачем, на виконання умов договору сплачено:23.06.2017 - 360000 грн., 08.08.2017 - 50000 грн., 15.09.2017 - 50000 грн., 19.09.2017 - 20000 грн., 22.09.2017 - 10000 грн., 26.09.2017 - 20000 грн., 11.10.2017 - 20000 грн., 26.10.2017 - 10000 грн., 27.10.2017 - 10000 грн., 01.10.2017 - 20000 грн., 07.11.2017 - 10000 грн., 13.11.2017 - 10000 грн., 24.11.2017 - 10000 грн., 07.12.2017 - 20000 грн., 08.12.2017 - 20000 грн., 12.12.2017 - 10000 грн., 18.12.2017 - 10900 грн., 01.02.2018 - 11000 грн., 02.02.2018 - 5000 грн., 06.02.2018 - 5000 грн., 08.02.2018 - 5000 грн., 16.02.2018 - 4000 грн., 01.03.2018 - 10000 грн., 02.03.2018 - 10000 грн., 06.03.2018 - 10000 грн., 15.03.2018 - 10000 грн., 22.03.2018 - 5000 грн., 17.04.2018 - 10000 грн., 19.04.2018 - 10000 грн., 26.04.2018 - 10000 грн.

При цьому матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов'язання щодо сплати залишку заборгованість у розмірі 505 000,00 грн., факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язань щодо оплати поставленої позивачем продукції, останнім нараховано пеню за загальний період прострочення з 19.08.2017 по 12.04.2018.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає про відсутність підстав для нарахування пені у строк, який знаходиться поза межами дії договору, а саме після 31.12.2017 р.

Главою 50 ЦК визначено підстави припинення зобов'язання, серед яких відсутня така підстава як закінчення строку дії договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 7.1 Договору строк дії договору встановлюється з дати його підписання обома сторонами і до 31 грудня 2017 р.

В пункті п. 7.2 Договору сторони погодили, що закінчення строку дії договору не звільнює сторони від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ними своїх зобов'язань.

Наведений пункт договору відповідає вимогам частини 4 ст. 631 ЦК України, якою передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання

Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Враховуючи наведені положення законодавства, колегія суддів зазначає про те, що строк дії договору та строк виконання зобов'язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов'язань за договором, зокрема, в частині оплати поставленого товару, тому помилковим є твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування продавцем пені поза межами строку дії договору за прострочення виконання зобов'язання з поставки товару, яке мало місце під час дії цього договору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 р. у справі № 927/333/17, від 16.02.2018 р. у справі № 910/20629/16, від 12.02.2018 р. у справі № 922/4544/16, від 13.06.2018 р. у справі № 910/2153/17, від 03.04.2018 р. у справі № 910/2152/17.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем нараховано пеню за 8 місяців, тобто з порушенням положень ст. 232 ГК України слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК), у тому числі мають право пов'язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/6379/14 та Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №910/22541/17, від 10.04.2018 р. у справі №916/804/17.

Відповідно до п. 5.2 Договору, у випадку порушення строків оплати товару покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки оплати.

Таким чином п. 5.2. договору відповідає вимогам зазначеної норми права.

Тобто сторонами договору визначено у п. 5.2 сторони строк нарахування і розміру пені за несвоєчасну оплату поставленого товару, а доводи апеляційної скарги відповідача у вказаній частині є безпідставними.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за визначений період прострочення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення за кожним платежем, оскільки не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені. Проте, оскільки заявлена до стягнення сума пені у розмірі 119 595,68 грн. не виходить за межі самостійно розрахованої судом, ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 910/4832/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 910/4832/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 910/4832/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у справі №910/4832/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сигма Текнолоджи".

4. Справу №910/4832/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287- 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 24.01.2019 р.