УХВАЛА

28 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/9910/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 (головуючий суддя Пархоменко Н.В., судді Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.) у справі № 904/9910/17

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дивобуд"

про стягнення заборгованості в сумі 952 725,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" через Центральний апеляційний господарський суд повторно подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 904/9910/17 після повернення вперше поданої касаційної скарги на зазначене судове рішення ухвалою Верховного Суду від 03.09.2018 на підставі пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Скаржником до матеріалів касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку вказує на ту обставину, що висновок Касаційного господарського суду в ухвалі від 03.09.2018 про повернення первісно поданої касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України є помилковим, оскільки, скаржник у своїй касаційній скарзі зазначив, що з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 не згоден, вважає її такою що порушує норми матеріального та процесуального права.

Далі в тексті клопотання, скаржник зазначає та обґрунтовує порушення судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об'єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв'язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" повторно подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Центральний апеляційний господарський суд - 20.12.2018.

Вперше подану касаційну скаргу у даній справі було повернуто ухвалою від 03.09.2018 на підставі пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу Верховного Суду від 03.09.2018 отримано скаржником 07.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Проте, касаційну скаргу після усунення недоліків повторно подано - 20.12.2018, тобто після спливу більш ніж через три місяця з дати вручення ухвали.

Приписами частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

В клопотанні про поновлення строку на подання касаційної скарги, скаржник не зазначає із-за яких саме причин він звернувся із касаційною скаргою більше ніж через три місяця з дати вручення ухвали Верховного Суду від 03.09.2018 про повернення первісної касаційної скарги.

Незважаючи на встановлений законом двадцятиденний строк на оскарження судового рішення, недоліки вперше поданої касаційної скарги усувалися у строк більше ніж три місяця, що перевищує строк касаційного оскарження, незважаючи на те що усунення таких недоліків потребує менше часу ніж на підготовку подачі касаційної скарги.

Таким чином, можливість своєчасного подання належно оформленої касаційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб'єктивний характер.

Своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної касаційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються касаційний господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання касаційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Крім того, скаржником не надано жодних переконливих доказів, які б підтверджували наявність особливих та непереборних обставин, що перешкодили Комунальному підприємству "Кривбасводоканал" усунути недоліки касаційної скарги та подати невідкладно до суду касаційної інстанції касаційну скаргу в межах розумного строку

При цьому, критерій "невідкладності" означає усунення недоліків первісної касаційної скарги одразу після отримання ухвали про повернення первісної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 114 Господарського процесуального кодексу України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Скаржник в розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження за його касаційною скаргою, адже статус скаржника у справі - позивача, тобто особи, яка ініціювала розгляд цієї справи судом, передбачає обізнаність останнього про існування та розгляд спору судом та, відповідно, про прийняття у справі судових рішень.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що не може бути виправданим подання касаційною скаргою більше ніж через три місяця з дати вручення ухвали від 03.09.2018 про повернення первісної касаційної скарги без відповідного обґрунтування неможливості звернутися із касаційної скаргою протягом розумного строку.

Посилання скаржника на помилковість висновків Верховного Суду щодо невідповідності первісної касаційної скарги вимогам статті 292 Господарського процесуального кодексу України та, у зв'язку з чим, повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 03.09.2018 у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, як вбачається з тексту первісної касаційної скарги, у ній не зазначено жодної норми права, які, на думку скаржника порушив суд апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваної постанови від 18.07.2018, а також в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття оскарженого судового рішення.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Колегія суддів відзначає, що під виглядом первісної касаційної скарги скаржником завуальовано скаргу апеляційну, адже доводи, що наведені у ній не стосуються питань права та правозастосування, хоча формально скарга і містила цитування деяких норм матеріального та процесуального права.

Суд роз'яснює скаржнику, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз'яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав'язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Отже, в клопотанні про поновлення строку скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску, та не зазначено об'єктивних обставин непереборної сили, що стали причиною пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з чим, колегія суддів визнає зазначені в клопотанні підстави пропуску строку на подання касаційної скарги неповажними та відмовляє у задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Приписами частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Керуючись статтями 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.07.2018 у справі № 904/9910/17 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги та надання відповідного клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.