ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
23.01.2019 Справа № 905/1927/16
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., суддів Паляниці О.Ю., Сковородіної О.М., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Донбасенерго до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі про зобовязання вчинити певні дії, -
За участю представників сторін:
від позивача ОСОБА_2 (за довіреністю);
від відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
- за травень 2015р. в кількості 56 413 861 кВтг на суму 47 387 643,24 грн. (з ПДВ),
- за червень 2015р. в кількості 39 399 037 кВтг на суму 33 095 191,08 грн. (з ПДВ),
- за липень 2015р. в кількості 43 065 279 кВтг на суму 43 926 584,58 грн. (з ПДВ),
- за серпень 2015р. в кількості 50 521 798 кВтг на суму 56 867 335,82 грн. (з ПДВ),
- за вересень 2015р. в кількості 49 506 895 кВтг на суму 53 984 298,59 грн. (з ПДВ),
- за жовтень 2015р. в кількості 60 185 964 кВтг на суму 51 856 226,58 грн. (з ПДВ),
- за листопад 2015р. в кількості 60 421 852 кВтг на суму 55 706 530,67 грн. (з ПДВ),
- за грудень 2015р. в кількості 66 794 762 кВтг на суму 64 547 786,21 грн. (з ПДВ),
- за січень 2016р. в кількості 62 938 462 кВтг на суму 62 935 944,46 грн. (з ПДВ),
- за лютий 2016р. в кількості 62 460 321 кВтг на суму 62 135 527,33 грн. (з ПДВ),
- за березень 2016р. в кількості 67 313 650 кВтг на суму 70 517 779,74 грн. (з ПДВ),
Позов мотивовано тим, що ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі своєчасно не підготовлено, не підписано та не передано ПАТ «Донбасенерго» акти приймання-передачі електричної енергії за період з травня 2015 року по квітень 2016 року, чим порушено права та охоронювані законом інтереси ПАТ «Донбасенерго» як виробника за договором. Зазначена бездіяльність ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі створює перешкоди у здійсненні ПАТ «Донбасенерго» бухгалтерського обліку господарських операцій з продажу електроенергії, розрахунків податкових зобов'язань ПАТ «Донбасенерго» перед бюджетом, порушує майнові інтереси останнього, а тому заявлені позовні вимоги є ефективним способом захисту порушеного права ПАТ «Донбасенерго».
Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2016 порушено провадження у справі №905/1927/16 (суддя Ніколаєва Л.В.).
Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.08.2016 справу призначено до колегіального розгляду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Попов О.В., Огороднік Д.М.
Колегіальний склад суду неодноразово змінювався.
ОСОБА_4 розгляд справи неодноразово зупинявся та поновлявся.
Зокрема ухвалою суду від 01.08.2018 провадження у справі №905/1927/16 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду постанови Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 905/1926/16.
16.11.2018 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, в обґрунтування якого останній зазначив, що 11.09.2018 Великою Палатою Верховного суду України було винесено постанову у справі №905/1926/16, якою скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закрито провадження у справі.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 15 листопада 2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у звязку із закінченням повноважень головуючого судді Ніколаєвої Л.В.
Згідно із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018 головуючим суддею по даній справі призначено суддю Зекунова Е.В., суддів Величко Н.В., Сковородіну О.М.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.11.2018 прийнято до провадження справу № 905/1927/16, поновлено провадження у справі, строк розгляду справи розпочато спочатку, підготовче судове засідання призначено на 10.12.2018 року.
05.12.2018 від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі.
10.12.2018 суд оголосив перерву по справі до 08.01.2019.
21.12.2018 від представника відповідача надійшли пояснення по справі.
21.12.2018 до господарського суду надійшла заява ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі про закриття провадження у справ і на підставі п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання відповідача надати акт приймання-передачі електроенергії за договором купівлі-продажу не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення, тому цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
08.01.2019 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі з урахуванням заяви відповідача про закриття провадження у справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019 призначено новий склад колегії у складі головуючого судді Зекунова Е.В., суддів Сковородіної О.М., Паляниці Ю.О. у зв'язку із знаходженням судді Величко Н.В. у відпустці.
Ухвалою суду від 08.01.2019 продовжено строк розгляду справи № 905/1927/16 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 14.02.2019; розгляд заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі про закриття провадження у справі відкласти; підготовче засідання відкласти на 23.01.2019.
У заяві від 08.01.2019 ПАТ Донбасенерго та у судовому засіданні 23.01.2019 проти задоволення заяви ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі про закриття провадження у справ і на підставі п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України заперечувало, зазначивши, що статтями 16 ЦК України та 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач вважає, що вимога відповідача про закриття провадження у справі суперечить ст.6, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.124 Конституції України та нормам Господарського процесуального кодексу України.
Мотивуючи свої заперечення проти позову, ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі зазначає, що своїми вимогами Позивач порушує принцип змагальності сторін та норми матеріального права, оскільки вимагає зобов'язати відповідача надати позивачеві не просто акт приймання-передачі електроенергії, а саме з тими показниками, що були визначені позивачем, чим порушує принцип змагальності сторін.
ПАТ «Донбасенерго» заперечує доводи Відповідача та стверджує, що Позивач не впливає на загальну вартість електроенергії, яка повинна бути відображена в спірних актах приймання-передачі. Обсяги фактично виробленої електроенергії та обсяги фактично отриманої електроенергії кожним із постачальників фіксуються Системним оператором та відображаються в щомісячних фактичних фізичних балансах електроенергії, які Системний адміністратор складає на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263. Саме на підставі цих даних Позивачем були визначені обсяги електроенергії в спірних актах приймання-передачі електроенергії.
Позивач зазначає, що задоволення позовних вимог в частині - зобов'язання відповідача надати акти приймання-передачі але без зазначення обсягів та вартості електроенергії, не відповідає вимогам ефективності захисту порушених прав позивача.
Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд приходить до висновку про наступне.
11 червня 2015 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07 травня 2015 року було укладено Багатосторонній договір між учасниками ринку електричної енергії з додатками (далі - Багатосторонній договір). Відповідно до Преамбули зазначеного договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і скріплення їх підписів печатками і згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) його умови застосовуються до відносин між Сторонами, що виникли з 01 травня 2015 року.
Сторонами цього договору є: (А) суб'єкти електроенергетики, які здійснюють діяльність по виробництву, передачі, розподілу та постачанню електричної енергії на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (неконтрольована територія), які підписали Договір і/або приєдналися до нього; (Б) суб'єкт електроенергетики (його відокремлений підрозділ), який здійснюють диспетчерське (оперативно-технологічне) управління на неконтрольованій території.
Метою Багатостороннього договору, згідно з п. 2.1. цього договору, є врегулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, придбанням, продажем і споживанням електричної енергії на неконтрольованій території. Багатосторонній договір визначає права, обов'язки і відповідальність сторін цього договору, Загальних зборів та Координаційного центру на неконтрольованій території (п. 2.2. договору).
Позивач і відповідач у цій справі є учасниками ринку електричної енергії і сторонами Багатостороннього договору, які надали свою згоду визнавати і виконувати всі умови цього договору, Правил ринку і інших додатків до Багатостороннього договору (п. 3.1.).
За змістом підпункту 2.5.1. п. 2.5. Багатостороннього договору сторони зобов'язані продавати всю електричну енергію, що виробляється на ринку електричної енергії відповідно до умов договору та прямих двосторонніх договорів, укладених відповідно до нього.
Відповідно до п. 9.1. зазначеного договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01 травня 2015 року. Договір діє протягом строку дії постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07 травня 2015 року.
Позивачем на підтвердження позовних вимог було надано до суду акти приймання-передачі електричної енергії, що були підписані лише Позивачем за період з травня 2015 року по квітень 2016 року (т.3 а.с. 9-20) та фактичні об'єми корисного відпуску електричної енергії ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі з травня 2015 року по квітень 2016 року з доказами направлення ПАТ «Донбасенерго» актів приймання-передачі на адресу ТОВ ДТЕК Високовольтні мережі.
Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакцій, чинній на момент звернення позивача до суду, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб. Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
В силу приписів статті 1 ГПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з статтею 2 цього ж Кодексу господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13 ГПК України місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже, розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 цього Кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.
За змістом положень вказаних норм правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Як зазначалося вище, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Проте, суд вважає, що вимога надати акт приймання-передачі електроенергії за відповідним договором купівлі-продажу не може бути предметом позову, оскільки такий акт є підтвердженням наявності чи відсутності фактів передачі однією стороною та прийняття іншою стороною предмета договору (в цій справі - електроенергії). Тобто такий акт є лише доказом виконання сторонами обов'язків за договором, а підписання акту не може розглядатись як окремий обов'язок щодо виконання сторонами договірних зобов'язань. Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов'язок оформлення документів, які виступають доказами у справі. Так, акти приймання-передачі товару підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.
Отже, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.
Заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання відповідача надати акт приймання-передачі електроенергії за договором купівлі-продажу не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
З урахуванням викладеного вище суд зазначає, що вимога позивача у цій справі про зобов'язання надати акт приймання-передачі електроенергії не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не приводить до поновлення порушеного права позивача.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Тобто провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість справи господарському суду (стаття 12 цього ж Кодексу).
За таких обставин суд доходить висновку про закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.
Висновки господарського суду у цій справі узгоджуються з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 11 вересня 2018 року по справі № 905/1926/16.
ОСОБА_4 Палата Верховного Суду при розгляді справи справі № 905/1926/16 зазначила, що спори про зобов'язання надати чи підписати акт приймання-передачі товару не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.
На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.231, п.2 ч.2 ст.185, ст.ст.233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Провадження у справі № 905/1927/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Донбасенерго до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі про зобовязання вчинити певні дії - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.
Розяснити сторонам, що згідно ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст ухвали складено та підписано 24 січня 2019 року.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення 23 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Е.В. Зекунов

Суддя О.М. Сковородіна

Суддя Ю.О.Паляниця