ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"23" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/202/19

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву від 14.01.2019 фізичної особи-підприємця Куценка Олександра Федоровича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» заборгованості у розмірі 177 935,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 фізична особа-підприємець Куценко Олександр Федорович звернувся до господарського суду Київської області із заявою від 14.01.2019 про видачу судового наказу про стягнення з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» заборгованості у розмірі 177 935,32 грн., з яких:

- 120 000,00 грн. основний борг згідно Договору про надання послуг з енергоменеджменту від 11.01.2017 № 11-01/17, згідно Договорів на виконання вишукувальних робіт від 24.01.2017 № 28-02/1-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/2-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/3-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/4-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/5-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/6-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/7-ЕА, право вимоги якого заявник отримав на підставі Договору про відступлення права вимоги №12-03/18ПВ, укладеного між ДП "Київоблбудінвест" (первісний кредитор), ФОП Куценком О.Ф. (новий кредитор) та УЖКГ "Біличі" (боржник);

- 42 476,69 грн. пеня, 3 698,63 грн. 3% річних, 11 760,00 грн. інфляційне збільшення суми боргу.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

У поданій заяві заявник посилається на неналежне виконання Договорів на виконання вишукувальних робіт від 24.01.2017 № 28-02/1-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/2-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/3-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/4-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/5-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/6-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/7-ЕА та Договору про надання послуг з енергоменеджменту від 11.01.2017 № 11-01/17, укладених між ДП «Київоблбудінвест» та Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі».

10.07.2018 між ДП «Київоблбудінвест», Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» та фізичною особою-підприємем Куценком Олександром Федоровичем було укладено Договір № 12-03/18ПВ про відступлення права вимоги. Згідно вказаного договору первісний кредитор (ДП «Київоблбудінвест») відступив новому кредитору (ФОП Куценко Олександр Федорович) право вимоги за Договором про надання послуг з енергоменеджменту від 11.01.2017 № 11-01/17, Договорами на виконання вишукувальних робіт від 24.01.2017 № 28-02/1-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/2-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/3-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/4-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/5-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/6-ЕА, від 24.01.2017 № 28-02/7-ЕА.

За поданими документами у суду відсутня можливість достовірно встановити факт наявності простроченого грошового зобов'язання у Управління житлово-комунального господарства «Біличі» перед заявником ФОП Куценко О.Ф., з огляду на те, що

- суду не подано документів, з яких суд мав би достовірно встановити відсутність оплати та дату виникнення прострочення за основними договорами, укладеними з ДП «Київоблбудінвест»; пунктом 1.4 Договору про відступлення права вимоги від 10.07.2018 встановлено, що право вимоги підтверджується актами виконаних робіт до основних договорів, які є невід'ємною частиною цього договору, разом і тим, копії актів здачі-прийняття робіт, подані заявником, не містять дат їх складення та з боку замовника не підписані, доказів надіслання або вручення виконавцем замовнику зазначених актів суду не подано;

- Основні договори, Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за основними договорами, Договір про відступлення права вимоги від 10.07.2018 від імені первісного кредитора ДП «Київоблбудінвест» підписані в.о.генерального директора ОСОБА_2, між тим згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та підписантом ДП «Київоблбудінвест» є ОСОБА_3. Доказів наявності повноважень підписувати будь-які документи від імені первісного кредитора у ОСОБА_2 суду не подано.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, заявлена вимога про стягнення боргу з урахуванням пені, інфляційних та річних не відповідає ст. 148 ГПК України щодо ознаки її безспірності.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Враховуючи те, що пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, факт якого має встановлюватися в судовому процесі на підставі належних доказів на основі змагальності та рівності сторін перед законом і судом.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язань, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За договором про відступлення права вимоги від 10.07.2018 окремо строк виконання зобов'язання боржником новому кредитору не передбачений, як не передбачена і сплата пені новому кредитору. Обсяг відступлених вимог визначений пунктом 3.1 договору і становить 120 000,00 грн., без зазначення передачі прав на нарахування пені, інфляційних та річних.

Відтак, вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат взагалі не належать до вимог, щодо яких в порядку частини 2 ст. 12 ГПК України відсутній спір про право, відповідно вони не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, що є окремою, самостійною підставою для відмови у видачі судового наказу щодо частини вимог (про стягнення пені, інфляційних та річних) відповідно до частини 3 ст. 152 ГПК України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1, ч.2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 148, 150, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Куценку Олександру Федоровичу у задоволенні заяви від 14.01.2019 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Управління житлово-комунального господарства «Біличі» заборгованості у розмірі 177 935,32 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та може бути оскаржена в апеляційному порядку (пункт 1 частини 1 ст. 255 ГПК України) в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх