ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5025/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 28 416 010 грн. 56 коп. за договором купівлі-продажу природного газу від 20.09.2016 № 4635/1617-ТЕ-5

Представники:

від позивача Пац В.О. дов.№14-165 від 30.08.2018, адвокат;

від відповідача Демченко А.Г., дов.№9 від 24.01.2019, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом від 28.10.2018 № 14/4-1366, в якому просить стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість в сумі 28 416 010 грн. 56 коп., з яких: 17 461 584 грн. 33 коп. - пеня, 3 006 017 грн. 42 коп. - 3% річних, 7 948 408 грн. 81 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу від 20.09.2016 № 4635/1617-ТЕ-5.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 20.12.2018.

17.12.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визначає частково в сумі 25 262 635 грн. 89 коп., оскільки в результаті проведеного контррозрахунку пені, встановлено, що позивачем при нарахування пені за зобов'язаннями березня 2017, не враховані приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, тому сума пені становить 14 308 209 грн. 66 коп. Одночасно, просив суд зменшити суму пені до 50%, надати належну оцінку наданим доказам та прийняти до уваги майновий стан Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", а також те, що відповідач не є фактичним споживачем природного газу; заборгованість за спожиту теплову енергію виникла у зв'язку з неоплатою саме споживачами; відповідачем проводились дії, спрямовані на погашення дебіторської та кредиторської заборгованості; позивачем не надано доказів того, що саме з вини відповідача він зазнав збитків тощо.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; у підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.01.2019.

08.01.2019 до суду надійшла відповідь позивача на відзив від 29.12.2018, в якій просив суд відмовити у клопотання відповідача про зменшення пені. Щодо доводів відповідача зазначив, що з документів, доданих до відзиву, не вбачається можливим оцінити наявність/відсутність збитків у підприємства, що є необхідною умовою застосування ст.233 ГК України; крім того, відповідно до балансу підприємства станом на 30 червня 2018 року Відповідач має кошти (код рядка 1165), рахунки в банках (код рядка 1167), наявні активи (розділ 1).

У зв'язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, суд у засіданні 29.01.2019 оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 29.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив зменшити розмір пені на 50% з урахуванням поданого контр розрахунку підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 4635/1617-ТЕ-5 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживча зобов'язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом до 68050,00 тис. куб. метрів.

Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи: імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗГ.Д 2711 21 00 00. що ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності па природний газ (п. 3.1. договору).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (п. 4.1. договору).

Регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за ним договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758 (п. 5.1. договору).

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00 гривні. крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком па додану вартість 5 930,40 грн. (п. 5.2. договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (п. 6.1. договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1. договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 до 31 березня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків -до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання - передачі:

- від 31.10.2016 про поставку природного газу на суму 25 398 983 грн. 99 коп. (а.с. 33);

- від 30.11.2016 про поставку природного газу на суму 61 692 510 грн. 11 коп. (а.с. 34);

- від 31.12.2016 про поставку природного газу на суму 85 115 111 грн. 21 коп. (а.с. 35);

- від 31.03.2017 про поставку природного газу на суму 43 846 922 грн. 41 коп. (а.с. 36).

Позивач стверджує, що відповідач допустив порушення зобов'язання з оплати отриманого газу у встановлений договором строк.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

За розрахунком позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за загальний період з 26.11.2016 по 27.02.2018, розрахована за кожним Актом окремо, у загальному розмірі 17 461 584 грн. 33 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3 006 017 грн. 42 коп. за загальний період з 26.11.2016 по 27.02.2018 та інфляційні втрати у розмірі 7 948 408 грн. 81 коп. за загальний період з грудня 2016 року по лютий 2018 року.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що розмір пені ним розраховано неправильно, а саме при розрахунку розміру пені на заборгованість за поставлений в березні 2017 року природний газ, позивачем не враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку, до стягнення з відповідача підлягає пеня за загальний період з 26.11.2016 по 26.10.2017 у загальному розмірі 15 253 621 грн. 44 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних порушень норм чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 7 948 408 грн. 81 коп. господарський суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіряючи розрахунок інфляційних нарахувань, судом встановлено, що виконуючи нарахування за простроченими грошовими зобов'язаннями відповідача позивачем нараховувався індекс інфляції за кожний наступний місяць у заявленому періоді на суму боргу, що вже включала в себе інфляційне збільшення за попередній місяць. Однак, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, інфляційні втрати за простроченими зобов'язаннями відповідача з грудня 2016 по лютий 2018 (межі визначені позивачем) складають більшу суму, ніж заявлено до стягнення позивачем. Проте, господарський суд позбавлений права виходити за межі зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань. Пред'явлення вимог у меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов'язання перед позивачем з оплати поставленого природного газу, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 3 006 017 грн. 41 коп. 3% річних та 7 948 408 грн. 81 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача пені, розмір якої за розрахунком суду становить 15 253 621 грн. 44 коп., суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи відповідач заявив клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50%. Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що споживання газу по договору здійснювалось виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Станом на 01.07.2018 дебіторська заборгованість КПТМ «Криворіжтепломережа» становить - 632 600,6 тис. грн., у тому числі: населення - 357 435,6 тис. грн., бюджетні організації - 854,8 тис. грн., госпрозрахункові підприємства - 72 065,8 тис. грн. У зв'язку з тим, що споживачі мають заборгованість за спожиті послуги теплопостачання перед КПТМ «Криворіжтепломережа», підприємство не змогло розрахуватися з позивачем в повному обсязі. З метою примусового стягнення заборгованості КПТМ «Криворіжтепломережа» з початку 2018 подано до районних судів м. Кривого Рогу 1 702 позови на суму 22 418 977,81 грн., до господарських судів за аналогічний період 43 позови на суму 5 268 691,40 грн. Також звертає увагу суду на те, що до відділів примусового виконання рішень за 2018 було подано 2 584 виконавчих документів на загальну суму 19 655016,62 грн. про стягнення заборгованості з фізичних осіб, а також 460 виконавчих документів про стягнення заборгованості з юридичних осіб на загальну суму 22 279 904,98 грн. Водночас, просить суд врахувати майновий стан відповідача, який відображено у звіті про фінансовий стан КПТМ «Криворіжтепломережа» за 6 місяців 2018.

На підтвердження викладених у клопотання обставин відповідачем до матеріалів справи надані: інформація про фінансові результати і дебіторську заборгованість КПТМ «Криворіжтепломережа» станом на 01.07.2018; інформація про проведену претензійно-правову роботу юридичним відділом КПТМ «Криворіжтепломережа» по юридичним та фізичним особам за період з 01.09.2018 по 30.09.2018; інформація по виконавчим документам. Пред'явленим до виконання за період з 01.01.2018 по 30.09.2018; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2018 тощо.

Позивач проти задоволення клопотання відповідача заперечував з підстав, викладених у відповіді на відзив від 29.12.2018, в якій просив суд врахувати, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача за кінець 2017 році торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 58 988 тис. грн., має тенденцію до зростання - у 2016 році становила 49 209 тис. грн. Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис.грн., відстрочені податкові зобов'язання складають 67 304 тис.грн. Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. грн., довгострокових - 14 736 тис. грн. (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті позивача). Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років. При цьому, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», забезпечує природним газом галузі національної економіки і населення. Тобто, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як підприємство державного сектору економіки, є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

На підтвердження викладених у відповіді на відзив обставин щодо заперечень позивача про зменшення розміру пені, останній надав копію консолідованого звіту про фінансовий стан на 31.12.2017.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналіз наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність боржника значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов'язань категорією населення за отримані послуги з централізованого опалення, наявність якої такої заборгованості не залежить від заявника, неналежним виконанням зобов'язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Жовті Води, які користуються пільгами та субсидіями.

Разом з тим, господарський суд прийняв до уваги заперечення та пояснення Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в цій частині. Проте, виходячи з того, що крім заявленої суми пені, позивачем застосовано до відповідача такий вид відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, суд вважає можливим зменшити розмір стягуваної суми пені на 30%.

За встановлених обставин, враховуючи майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача, суд вважає, що відповідачем належними доказами підтверджені викладені у клопотання обставини. Крім того, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може; окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково, зменшивши пеню на 30% до 10 677 535 грн. 44 коп.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, Б. Хмельницького, 6; ) 10 677 535 грн. 44 коп. (десять мільйонів шістсот сімдесят сім тисяч п'ятсот тридцять п'ять грн. 44 коп.) пені, 3 006 017 грн. 42 коп. (три мільйони шість тисяч сімнадцять грн. 42 коп.) 3% річних, 7 948 408 грн. 81 коп. (сім мільйонів дев'ятсот сорок вісім тисяч чотириста вісім грн. 81 коп.) інфляційних втрат, 393 120 грн. 72 коп. (триста дев'яносто три тисячі сто двадцять грн. 72 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І. А. Рудь

Повне рішення складено 04.02.2019