ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1634/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.В. Поліщук, М.А. Мишкіної,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.09.2018, прийняте суддею Петровим В.С., м. Одеса, повний текст складено 01.10.2018,

у справі №916/1634/18

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ"

про стягнення 51130 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", правонаступником якого є позивач (далі- АТ "Українська залізниця") звернулось з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (далі - ДП "МТП "Чорноморськ") про стягнення з останнього 51130 грн штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення ДП "МТП "Чорноморськ" у перевізних документах даних про масу вантажу, у зв'язку з чим до відповідача на підставі статтей 118, 122 Статуту залізниць України застосовано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 13.08.2018 порушено провадження у справі №916/1634/18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 у справі №916/1634/18 (суддя В.С. Петров) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, оскільки комерційний акт, наданий АТ "Українська залізниця", зазначені факти не підтверджує, тому що складений з порушеннями вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 (далі-Правила). Також, суд визнав необґрунтованими посилання позивача на виявлення різниці маси вантажу саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу, оскільки зважування на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 у справі №916/1634/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наданим позивачем доказам, а саме: копіям актів загальної форми №43344 від 15.02.2018, №192 в/ст від 15.02.2018, виписці з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Покровськ, залізничній накладній №48423735, довідці з підписом начальника з кадрових питань структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 03.07.2018 №185, довідці з підписом заступника начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 29.08.2018 №844. Натомість суд надав оцінку лише одному доказу комерційному акту №482004/54/38 від 16.02.2018.

Скаржник також зазначає, що пункт 10 Правил складання актів передбачає, що у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання комерційного акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці, тобто такий перелік не є вичерпним. Комерційний акт був підписаний трьома працівниками залізниці станції Покровськ, і не містить підпису начальнику вантажного району, оскільки штатним розкладом така посада не передбачена, а замість нього до перевірки вантажу і підписання акту були залучені робітники станції. Приймаючи до уваги те, що комерційний акт №482004/54 від 16.02.2018 підписаний з боку залізниці трьома уповноваженими особами та враховуючи відсутність в штатному розкладі структурного підрозділу "Станція Покровськ" штатних одиниць: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), отже складений залізницей комерційний акт є належним та допустимим доказом.

ДП "МТП "Чорноморськ" у відзиві на апеляційну скаргу висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись на те, що комерційний акт є єдиним доказом, що може підтвердити невідповідність фактичної маси вантажу даним, зазначеним у накладій, а тому місцевим господарським судом правомірного зазначено, що спірний комерційний акт №482004/54 від 16.02.2018 підписаний не уповноваженими особами, оскільки вказаний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контерненого майданчика, смортувальної платформи).

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 1762 грн (стаття 7 Закону України Про державний бюджет України на 2018 рік).

Враховуючи викладене та з огляду на ціну позову у даній справі (51130 грн), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця", ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 за заявою позивача про заміну сторони здійснено заміну Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" його процесуальним правонаступником- Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

У заяві про заміну сторони позивач також просив долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копію посадової інструкції №215 від 15.12.2017 з посиланням на те, що після викладнення Верховним Судом правової позиції по аналогічній справі №916/2450/17 у постанові від 23.11.2018 виникла необхідність надання додаткових доказів на підтвердження правомочності осіб, що підписали спірний комерційний акт.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Заявником не доведено неможливості подання зазначеного додаткового доказу до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, не наведено жодної причини, на підтвердження об'єктивної неможливості подати до місцевого господарського суду посадову інструкцію маневрового диспетчера №215 від 15.12.2017, а тому клопотання скаржника задоволенню не підлягає, і Південно-західний апеляційний господарський суд зазначений документ не враховує при оцінці доказів по справі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали господарської справи, перевіривши правильність застосування Господарським судом Одеської області норм чинного законодавства, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

10.02.2018 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці відправником ДП "МТП "Чорноморськ" на адресу одержувача - ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (станція призначення Авдіївка Донецької залізниці) відправлений вантаж у вагоні №60459468 вугілля камяне навалом, що підтверджується залізничною накладною №41594177.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать про те, що вантаж завантажений у вагон засобами відправника (ДП „МТП „Чорноморськ) навалом. Заповнення саме вантажовідправником визначених граф комплекту перевізних документів, в тому числі і накладної передбачено як пунктом 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5048, так і статтею 23 Статуту залізниць України. Сторонами в накладній узгоджено порядок визначення маси вантажу на 100-тонних вагонних вагах. Графа 26 залізничної накладної відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів "спосіб визначення маси" заповнюється відправником/залізницею та в ній зазначається спосіб визначення маси.

16.02.2018 на проміжній станції Покровськ було здійснено переважування вагону №60459468 на 150-тонних статичних вагах та виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні проти накладної №41594177 в сторону збільшення на 6250 кг та понад вантажопідйомність на 5600 кг, про що було складено комерційний акт №82004/54/38, який з боку залізниці підписаний в.о. Д.С. ОСОБА_1 та робітниками станції ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до вказаного акту при перевірці виявлено: поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівняно, маркування однією смугою посередині; двері люка закриті, течі вантажу немає; вагон прибував в технічному стані справний; заввантажним двором по штату немає.

Також зі змісту акту загальної форми від 15.02.2018 випливає, що при контрольному зважування вантажу вугілля у вагоні №60459468 за накладною №41594177 на 150-тонних вагах виявилося брутто 97800 кг, тара 22200, нетто 75600 кг, що більше документу на 6250 кг та понад вантажопідйомність на 5600 кг.

Згідно з технічним паспортом ваговимірювальної техніки № 82, на якій зважували вагон №60768041, вид ЗВВТ тензометричні, модифікація ЗВВТ - ВВЭТ 150-ДП, дата прийняття в експлуатацію 10.12.2009; строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВВТ 10 років; 06.02.2018 ваги пройшли повірку.

За невірно зазначену масу вантажу позивач нарахував відповідачу на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України штраф у розмірі пятикратної проїзної плати, який складає 51130 грн.

Відмовляючи у стягненні з відповідача штрафу місцевий господарський суд виходив з того, що правові підстави для його стягнення відсутні, оскільки комерційний акт №482004/54/38 від 16.02.2018, на підставі якого нараховано штраф, складений з порушенням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, а тому не є належним доказом, на підставі якого відповідач може бути притягнутий до відповідальності за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457.

Згідно з положеннями статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084.

Відповідно до пунктів 1.2, 2 вказаних Правил накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі маса вантажу, визначена відправником вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі спосіб визначення маси зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) зазначається відправником або залізницею. У графі правильність внесених відомостей підтверджуюпредставник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

У пункті 5.5 Правил оформлення перевізних документів зазначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно з положеннями статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

На підтвердження факту неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №60459468 позивачем надано комерційний акт №482004/54/38 від 16.02.2018.

Згідно з пунктом 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, (далі- Правила складання актів) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, для встановлення невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обовязковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів; залучення інших працівників залізниці для підписання комерційного акту допускається (у разі необхідності), проте дане положення не скасовує обовязкової наявності підписів начальника станції (його заступника), начальника вантажного району (завідувач вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку вантажу.

Як вбачається із комерційного акту №482004/54/38 від 16.02.2018 його підписано в.о. Д.С. ОСОБА_1, а також робітниками станції ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В порушення вимог пункту 10 Правил складання актів вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського сджу щодо застосуванням приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб'єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, проте зазначає, що вказана норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов'язковим реквізитами комерційного акта.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 та від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

У даній справі, місцевим господарським судом встановлено, що комерційний акт №482004/54 від 16.02.2018 підписано трьома особами, а саме: в.о. Д.С. ОСОБА_1 та робітниками станції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Разом з цим доказів покладення на останніх обов'язків щодо підписання комерційних актів від імені залізниці як осіб, підписи яких є обов'язковими для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил, позивачем до суду першої інстанції не надано.

У довідках №185 від 03.07.2018, №844 від 29.08.2018 позивач зазначає про те, що згідно з штатним розкладом на станції Покровськ посада завідуючого вантажним двором (районом) та особа, яка прирівнюється до нього, відсутня. При цьому позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, на яку особу покладено виконання функцій начальника вантажного району (завідувача вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), що передбачені вищезазначеним пунктом Правил.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, а також встановлений факт складання та підписання комерційного акту №482004/54/38 від 16.02.2018 з порушенням Правил складення актів, у звязку з чим цей комерційний акт не є належним доказом на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафу відповідачу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах у розмірі пятикратної проїзної плати.

Посилання скаржника на те, що обставини невідповідності маси вантажу засвідчені також у виписці з книги контрольних зважувань, є безпідставними, з огляду на те, що ведення Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах передбачене Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц, яка не пройшла державну реєстрацію в якості нормативно-правового акту та є внутрішнім документом, що не створює юридичних наслідків для відповідача, із врахуванням при цьому обставин відсутності належним чином оформлених комерційних актів. До того ж, в силу приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у перевізному документі, відповідно до статті 129 Статуту залізниць України повинен бути підтверджений саме складеним відповідно до вимог чинного законодавства комерційним актом.

Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника в частині не надання судом першої інстанції належної оцінки наданим позивачем доказам, а саме: копіям актів загальної форми №43344 від 15.02.2018, №192 в/ст від 15.02.2018, залізничній накладній №48423735, довідці з підписом начальника з кадрових питань структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 03.07.2018 №185, довідці з підписом заступника начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 29.08.2018 №844, з огляду на те, що усі доводи по даній справі, були ретельно досліджені судом першої інстанції та додатково перевірені на предмет їх обґрунтованості Південно-західним апеляційним господарським судом в процесі апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у звязку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм матеріального права при прийнятті рішення від 24.09.2018 не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233,236, 269,270,275,276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 24.09.2018 у справі №916/1634/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.01.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.В. Поліщук