ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"29" січня 2019 р. Справа№ 910/7847/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 10.09.2018 (повне рішення складено 14.09.2018)

у справі №910/7847/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAIN"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ"

про стягнення 108990,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/7847/18 позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 103098,35 грн. заборгованості, 1803,85 грн. 15% річних, 4088,76 грн. пені та 1762,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ" у справі №910/7847/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/7847/18 залишено без руху, надано строк десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги у вигляді надання доказів надсилання копії апеляційної скарги, а саме подати докази сплати судового збору у розмірі 2643,00 грн.

Зазначена ухвала була направлена 05.11.2018 рекомендованою поштовою кореспонденцією (штрих код 3958) на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ", зазначену в апеляційній скарзі: 01013, м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 2.

Станом на 29.01.2019 відомостей щодо отримання зазначеної поштової кореспонденції (поштове повідомлення про вручення) на адресу суду не надходило, не вручена поштова кореспонденція на адресу суду не повернулась.

Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Укрпошти (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-pochuku) поштова кореспонденція напрвлена на адресу апелянта (штрих код 3958) не була вручена під час доставки та повернулась у точку видачі 04116.

Суд апеляційної інстанції розглянувши матеріали апеляційної скарги зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Разом із тим право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов'язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" та від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на положення, закріплені у статті 129 Конституції України, згідно яких основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини 4 статі 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За вказаних обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/7847/18 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 234, 258, 174, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ІМПОРТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/7847/18 з доданими матеріалами повернути заявнику.

Матеріали справи №910/7847/18 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

Т.І. Разіна