ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/9050/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя - О.В. Ліпинський) від 08.02.2018

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду (головуючий - Т.А. Верхогляд, судді Л.М. Білецька, Ю.Б. Парусніков) від 04.09.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря Нив"

про визнання недійсним договору.

Учасники справи:

представник позивача - Мусійченко Д.Л., адвокат,

представник відповідача - Кузьменко В.С., адвокат.

Короткий зміст позовних вимог

1. 13.09.2017 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач, Банк) подав позовну заяву про визнання недійсним договору про внесення змін від 13.12.2016 (далі - Договір) до кредитного договору № DNHSLON06916 від 28.10.2016, укладений між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря Нив" (далі - Відповідач) (далі -Кредитний договір) з моменту його укладення.

2. Позовна заява мотивована перевищенням представником Позивача, всупереч вимогам частини другої статті 203 Цивільного кодексу України, власних повноважень під час укладення Договору, оскільки Договір підписаний з боку Позивача представником ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, з перевищенням повноважень, наданих цією довіреністю. Сума угоди за Договором становила 68 000 000 грн. 00 коп. (що складає 2 598 283,02 доларів США), а згідно з довіреністю № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015 сума угоди з кожним клієнтом не може перевищувати 750 000 доларів США або еквівалент цієї суми у будь-якій валюті за курсом Національного банку України на дату укладення угоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 08.02.2018 Господарський суд Дніпропетровської області прийняв рішення (залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.09.2018) про відмову в задоволенні позову.

4. Рішення мотивовані тим, що спірний правочин з боку Позивача укладено представником ОСОБА_6, який є Першим заступником Голови Правління Позивача, у межах наданих йому повноважень з розпорядження нерухомим та рухомим майном Позивача (до якого належать і грошові кошти).

5. Суди встановили, що відповідно до положень розділу 9 статуту Позивача органами управління банку є загальні збори акціонерів (учасників) банку (вищий орган банку), Наглядова рада банку, Правління банку; органами контролю банку є Ревізійна комісія банку, Підрозділ внутрішнього аудиту банку.

6. Суди попередніх інстанцій також встановили, що відповідно до пункту 1 довіреності від 28.09.2015 №3997-К-Н-Н, виданої банком (Позивачем) в особі Голови Правління ОСОБА_8, Першого Заступника Голови Правління Банку - керівника корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_6 уповноважено на здійснення від імені банку таких дій: укладати кредитні договори, договори на придбання майна, майнових прав та інші договори (угоди), пов'язані із розміщенням коштів, за якими Позивач приймає зобов'язання (за виключенням угод з векселями), а також угоди про забезпечення Позивачем зобов'язань клієнтів. При цьому сума угоди з кожним клієнтом не повинна перевищувати 750 000,00 доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладання угоди. Якщо зобов'язання клієнта перед банком за укладеною угодою забезпечується фінансовим покриттям на сто відсотків (тобто на рахунках, відкритих у банку, розміщені кошти, які забезпечують виконання зобов'язання клієнта за такими угодами), то угода може бути укладена на суму, що не перевищує 1 500 000,00 доларів США або еквівалент вищеназваної суми у будь-якій валюті по курсу Національного банку України на дату укладення угоди. За наявності відповідного рішення Голови Правління, Правління, Кредитного Комітету або Спостережної Ради банку правочин може бути вчинений на суму, вказану в рішенні.

7. Поряд з цим повноваження Першого Заступника Голови Правління Банку визначені статутом Позивача у редакції, чинній на день укладення оспорюваного Договору.

За змістом підпункту 9.4.6.2 статуту Позивача у відповідній редакції Перші Заступники Голови Правління в межах суми, що еквівалентна 400 000,00 доларів США, вчиняють правочини (укладають договори, угоди, підписують контракти, у тому числі і зовнішньоекономічні) з розпорядження рухомим та нерухомим майном Позивача, грошовими коштами, за умови, якщо ця сума складає менше ніж 10 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності та не перевищує граничну суму, встановлену підпунктом 25 пункту 9.3.3 цього статуту. Ліміт повноважень може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової Ради або загальних зборів, з урахуванням вказаних обмежень.

8. Підпунктом 9.3.3 статуту Позивача у відповідній редакції визначена компетенція Наглядової ради банку. Зокрема, відповідно до абзацу 25 підпункту 9.3.3 статуту до компетенції Наглядової Ради належить встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку, а також для Голови Правління банку на укладення угод та вчинення правочинів з розпорядження рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку.

9. 05.08.2016 відбулось засідання Наглядової Ради Позивача, на якому відповідно до порядку денного вирішувалось питання про встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Голови Правління, Генерального Заступника Голови Правління та Перших Заступників Голови Правління на укладання угод та вчинення правочинів з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України.

За результатами розгляду питання, включеного до порядку денного засідання Наглядової Ради Позивача, Наглядова Рада вирішила: на підставі абзацу 25 підпункту 9.3.3 пункту 9.3 розділу 9 статуту банку встановити на період з 05.08.2016 по 31.12.2019 (включно) обмеження у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, для Голови Правління, Генерального Заступника Голови Правління (діє без довіреності) та Перших Заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку, а також на укладання будь-яких угод (правочинів) з Національним банком України (договорів застави, договорів іпотеки, додаткових договорів до договорів застави, додаткових договорів до договорів іпотеки, договорів про перехід до банку прав та обов'язків заставодавця або іпотекодавця у зв'язку з переходом права власності на предмет застави або предмет іпотеки, кредитних договорів, додаткових угод до кредитних договорів тощо) без попереднього рішення Правління банку незалежно від кількості таких угод (правочинів), але завжди з урахуванням вказаної вище граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину).

Рішення Наглядової ради Банку оформлені протоколом від 05.08.2016 №43.

10. Суди встановили, що відповідно до відомостей річної фінансової звітності станом на 31.12.2015 вартість активів Позивача станом на цю дату складала 258 611 000 000 грн 00 коп. 10% від вартості активів Позивача станом на 31.12.2015 складає 25 861 100 000 грн 00 коп., що є еквівалентом 988 149 957 доларів США за курсом Національного банку України станом на дату укладення спірного Договору.

11. На підставі викладених обставин суд дійшли висновку, що Перший заступник Голови Правління Позивача ОСОБА_6 мав повноваження на вчинення від імені Позивача правочинів з розпорядження рухомим та нерухомим майном на суму, яка не перевищує 25 861 100 000 грн 00 коп. (10 відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної звітності). При цьому суди, пославшись на норми статті 42 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зазначили, що повноваження ОСОБА_6 визначені як довіреністю № 3997-К-Н-Н від 28.09.2015, на яку міститься посилання в преамбулі Договору, так і Статутом Позивача, оскільки посада ОСОБА_6 у розумінні норм вказаної статті належить до керівників банку Позивача, ліміт повноважень якого може бути змінений окремим рішенням Голови Правління, Наглядової ради або загальних зборів, з урахуванням вищевказаних обмежень. Також суди врахували, що зміни до Кредитного договору згідно зі змістом Договору не стосуються кредитного ліміту, визначеного Кредитним договором, не збільшують цей ліміт і не збільшують розмір грошового зобов'язання Позивача порівняно з розміром, визначеним Кредитним договором в редакції 28.10.2016.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12. 09.10.2018 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Встановлена Протоколом засідання Наглядової ради Позивача № 43 гранична сума має застосовуватись лише в тому разі, якщо вона є меншою за суму еквівалентну 400 000 доларів США, та одночасно меншою чи дорівнює 10 % вартості активів Позивача, оскільки встановлена цим Протоколом гранична сума має враховуватись (як одна з двох умов) саме при застосування ліміту, встановленого пунктом 4.6.2 Статуту Позивача, в розмірі 400 000 доларів США, але не замінює зазначений ліміт.

14. Суди не врахували, що внесення змін до Договору щодо умов розпорядження майном (грошовими коштами) може здійснюватися лише тією особою, яка має повноваження на укладення цього договору, незалежно від того, чи стосується відповідна зміна безпосередньо розміру майна (суми грошових коштів).

Касаційне провадження

15. Суд не бере до уваги доводи у відзиві Відповідача на касаційну скаргу з огляду на подання Відповідачем відзиву 13.12.2018, тобто з пропуском встановленого судом в ухвалі від 22.10.2018 строку для подання відзиву на касаційну скаргу - до 07.11.2018, без клопотання про поновлення строку для вчинення цієї процесуальної дії.

16. Суд відхиляє клопотання Позивача від 18.01.2019 № 904/9050/17 про передачу цієї справи на розгляд Верховного Суду складом об'єднаної палати касаційного господарського суду через відсутність підстав для задоволення цього клопотання, передбачених частиною другою статті 302 ГПК України, - колегія за результатами розгляду касаційної скарги не вважає за необхідне у цій справі відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати, зокрема колегія не знаходить підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові об'єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду суддів від 26.10.2018 у справі № 904/9050/17.

Позиція Верховного Суду

Щодо повноважень на вчинення правочину

17. Частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

18. Відповідно до частини другої статті 87 ЦК України установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частин першої та другої статті 13 Закону України "Про акціонерні товариства" установчим документом акціонерного товариства є його статут. Статут акціонерного товариства повинен містити, зокрема, відомості про склад органів товариства та їх компетенцію, порядок утворення, обрання і відкликання їх членів та прийняття ними рішень, а також порядок зміни складу органів товариства та їх компетенції.

Статтею 58 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, чинній на дату укладення оспорюваного Договору) передбачено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

19. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з частинами другою та третьою статті 244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

20. Зі змісту норм, наведених в пунктах 10- 12, вбачається, що повноваження на вчинення правочину представником можуть бути передбачені як окремо договором, законом, актом органу юридичної особи та виникати з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, так і разом (договором і довіреністю, довіреністю і актом органу юридичної особи тощо).

21. Відповідно до положень статей 179, 184, 190, 317, 1046, 1054 ЦК України надання певної суми грошових коштів у кредит за своєю суттю є розпорядженням майном як сукупністю речей, визначених родовими ознаками. Встановлений довіреністю, статутом тощо ліміт повноважень відповідної особи щодо вчинення правочинів (укладення договорів) визначає граничний розмір (вартість) майна, яким може розпоряджатися зазначена особа від імені Банку.

Вчиняючи правочин (укладаючи договір) щодо розпорядження майном (зокрема, певною сумою грошових коштів), уповноважена особа відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України визначає умови такого розпорядження, тобто умови, на яких у сторін виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов'язки щодо зазначеного майна, зокрема, передбачає його повернення на відповідних умовах, відповідальність за неповернення або неналежне використання тощо.

Зміна визначених у відповідному договорі умов є по суті розпорядженням відповідним майном на інших умовах, ніж було визначено раніше вчиненим правочином. І якщо зазначені зміни не стосуються конкретної частини майна (частини грошових коштів), то вони визначають долю усього майна в сукупності.

Відтак внесення змін до договору щодо умов розпорядження майном (грошовими коштами) може здійснюватися лише тією особою, яка має повноваження на укладення такого договору, незалежно від того, чи стосується відповідна зміна безпосередньо розміру майна (суми грошових коштів).

Наведені висновки викладені також в пунктах 6.2.3- 6.2.6 постанови Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 904/9050/17, прийнятої складом об'єднаної палати касаційного господарського суду.

22. Враховуючи встановлені судами обставини (а саме те, що представник ОСОБА_6 є Першим заступником Голови Правління Позивача; за статутом Банку до компетенції Наглядової Ради належить встановлення обмеження у вигляді граничних сум (лімітів) для Правління банку на прийняття рішень по розпорядженню рухомим та нерухомим майном, грошовими коштами банку; Наглядова рада Банку своїм рішенням встановила на період, в якому було укладено Договір, ліміт одного правочину в розмірі, що не перевищує 10 відсотків вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності, зокрема для Перших Заступників Голови Правління (діють без довіреності) на укладання та вчинення правочинів з розпорядження рухомим та нерухомим майном банку; Договором внесено зміни до Кредитного договору, сума кредиту за яким в межах встановленого Наглядовою радою ліміту), Суд погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанції про те, що рішенням Наглядової Ради Банку Перший Заступник Голови Правління Позивача ОСОБА_6 був наділений повноваженнями на укладення Договору.

Відтак суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав відповідно до статей 203, 215 ЦК України для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Дійшовши викладених висновків, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 13, 14) про відсутність у вказаного представника Позивача повноважень на укладення Договору та про існування у зв'язку із цим підстав для визнання Договору недійсним.

23. Щодо правового режиму розпорядження грошовими коштами Суд вважає за необхідне додати таке.

При вирішенні питання щодо меж повноважень представника з розпорядження майном юридичної особи (рухомим і нерухомим) Суд зазначає, що положення статті 192 ЦК України та статті 139 ГК України не відокремлюють грошові кошти від іншого рухомого майна та не встановлюють у зв'язку із цим особливості уповноваження на розпорядження цим майном. У разі надання представнику юридичної особи повноважень з розпорядження рухомим майном цієї особи, передбачається, що повноваження цього представника стосуються також грошових коштів, якщо інше прямо не передбачено в повноваженнях представника (в договорі, законі, акті органу юридичної особи, довіреності тощо).

Дійшовши викладеного висновку, Суд погоджується із аналогічними зауваженнями в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції стосовно тверджень Позивача про розповсюдження лімітів повноважень, встановлених згаданим рішенням Наглядової ради Банку, на укладення правочинів виключно щодо розпорядження рухомим і нерухомим майном Позивача, а не грошовими коштами цієї особи.

24. Отже висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про відмову у задоволенні позовних вимог зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених обставин справи.

25. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

26. Дійшовши викладеного висновку, Суд покладає судові витрати за подання касаційної скарги на Позивача.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області 08.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 у справі № 904/9050/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак