ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 911/2179/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання - Ігнатюк Г.В.

представники сторін у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2018, повний текст якої складено та підписано 19.11.2018 (суддя Заєць Д.Г.)

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на бездіяльність приватного Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича щодо примусового виконання наказу від 19.07.2018 у справі №911/2179/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Квазар»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар»

про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі №911/2179/15 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Квазар» задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на користь публічного акціонерного товариства «Квазар» 15 355 726,60 грн заборгованості, 7 685 235,19 грн інфляційних втрат, 962 589,25 грн 3% річних та 73 080,00 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» залишено без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі №911/2179/15 - без змін.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані неналежним виконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Піллар» своїх зобов'язань за договором від 30.04.2007 №75/1 щодо повної оплати виконаних публічним акціонерним товариством «Квазар» робіт.

19.07.2018 на виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 у справі №911/2179/15 видано відповідний наказ.

В жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Піллар» звернулось до господарського суду Київської області зі скаргою на рішення та бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича у виконавчому провадженні ВП №57438374 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.07.2018 у справі №911/2179/15 (а.с. 11-14 том 1), в якій просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича щодо не закінчення виконавчого провадження № 57438374 з виконання наказу господарського суду Київської області № 911/2179/15 від 19.07.2018 року, зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича закінчити виконавче провадження № 57438374 з виконання наказу господарського суду Київської області № 911/2179 від 19.07.2018 року. та зобов'язати приватного державного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича зняти арешти та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення з усього майна ( рухомого, нерухомого, грошових коштів) ТОВ « Піллар», накладені в межах виконавчого провадження № 57438374 з виконання наказу господарського суду Київської області № 911 /2179/15 від 19.07.2018 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.11.2018 у справі №911/2179/15 відмовлено у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.07.2018 у справі №911/2179/15.

Мотивуючи зазначене судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що приватному виконавцю лише після отримання 23.10.2018 року від боржника заяви, до якої долучено копію ухвали Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі № 911/2179/15 про зупинення виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2018 стало відомо про існування підстав для зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні у зв'язку з чим ним було винесено відповідну постанову у виконавчому провадженні № 57438374. Також, зазначив , що відповідно до ч.4 ст.35 «Про виконавче провадження», арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій , не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Окрім того, вказав, що рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі № 911/2179/15 не скасовано, не визнано нечинним та не визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Київської області по справі № 911/2179/15 від 19.07.2018 року, а ухвалою Верховного Суду від 12.10.2018 року лише зупинено виконання судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції від 13.11.2018, скаржник - товариство з обмеженою відповідальністю «Піллар» звернувся до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2018 у справі №911/2179/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на рішення та бездіяльність приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича у виконавчому провадженні ВП №57438374 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.07.2018 у справі №911/2179/15. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. При прийнятті оскаржуваного акту суд першої інстанції не прийняв до уваги, що 12 жовтня 2018 року ухвалою Верховного Суду було зупинено виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 у справі №911/2179/15, тому зазначене судове рішення не могло в взагалі виконуватись в примусовому порядку з моменту його зупинення Верховним Судом. Вважає, що у зв'язку з вищевказаними обставинами, виконавче провадження № 57438374,яке було відкрито 16 жовтня 2018 року підлягає закінченню на підставі п.5 ч1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, підлягають скасуванню інші виконавчі дії, в тому числі щодо накладення арешту на кошти (майно) боржника.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.12.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №911/2179/15 до розгляду на 15.01.2019.

У судове засідання 15.01.2019 р. представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 5-7 т.2).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича перебуває наказ господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на користь публічного акціонерного товариства «Квазар» 15 355 726,60 грн заборгованості, 7 685 235,19 грн інфляційних втрат, 962 589,25 грн 3% річних та 73 080,00 грн судового збору.

Приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем на підставі заяви стягувача (ПАТ «Квазар») 16.10.2018 відкрито виконавче провадження ВП №57438374 з примусового виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 згідно наказу господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018 (а.с. 17-18 том 1).

16.10.2018 приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 19- 20 том 1).

Також, з метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення , про що 16.10.2018 винесено постанову про арешт майна боржника ВП №57438374 (а.с. 21 том 1).

Окрім того, 16.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 2 407 663, 10 грн. (а.с. 22-23 том 1)

В подальшому, приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем винесено постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 17.10.2018, 18.10.2018 та 19.10.2018.

23.10.2018 року на адресу приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича від боржника (ТОВ «Піллар») надійшла заява, яка отримана приватним виконавцем 23.10.2018 за №1534, про що свідчить штамп на заяві, про закінчення виконавчого провадження ВП №57438374 та зняття арештів і скасування інших заходів (в день отримання цієї заяви), вжитих приватним виконавцем у виконавчому провадженні, до якої також додано ухвалу Верховного Суду від 12.10.2018 про зупинення виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2018 у справі №911/2179/15 (а.с.44-45 т.1).

Оскільки приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. не виконав вимоги зазначеної заяви, божник ТОВ «Піллір» звернувся до суду з скаргою на рішення та бездіяльність державного виконавця.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги на рішення та бездіяльність приватного виконавця Варави Р.С., суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що дії державного виконавця при виконанні рішення господарського суд Київської області від 29.07.2015 року по справі № 911/2179/15 були правомірними та підстави для задоволення скарги відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як унормовано вимогами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до приписів статей 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Вимогами частини п'ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Разом з тим, вимогами частини першою статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Частиною другою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Як видно з матеріалів справи та зазначалось вище 23.10.2018 приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем на підставі п.2 ч.1 ст.34 та ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018 (а.с. 141-142 том 2).

Згідно із ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що приватним виконавцем правомірно, одразу після отримання заяви боржника, до якої долучено копію ухвали Верховного Суду від 12.10.2018 про зупинення виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2018 у справі №911/2179/15, 23.10.2018 було винесено відповідну постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№57438374, тобто у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, за змістом ч.4 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Таким чином, приймаючи до уваги положення статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зняття арештів, накладених в межах виконавчого провадження ВП №57438374 у зв'язку з зупиненням виконання рішення господарського суду Київської області по справі № 911/2179/15 від 29.07.2015 року на підставі ухвали Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року у даній справі.

Щодо вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» про зобов'язання приватного виконавця закінчити виконавче провадження №57438374 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018 року, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Положенням статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений перелік підстав за якими виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Отже, оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження, визначені вимогами ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні у приватного виконавця не було підстав для закриття виконавчого провадження. Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 у справі №911/2179/15 не скасовано, не визнано нечинним та не визнано таким, що не піддягає виконанню наказ господарського суду Київської області №911/2179/15 від 19.07.2018 , а ухвалою Верховного Суду від 12.10.2018 лише зупинено виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 року у справі №911/2179/15 до закінчення його перегляду в касаційному порядку, отже відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а дії приватного виконавця відповідають вимогам законодавства.

Також, при розгляді апеляційної скарги ТОВ «Піллар» на ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2018 року, колегія суддів звертає увагу на те, що 27.11.2018 Верховим Судом було прийнято постанову, якою касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" залишено без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2018 у справі №911/2179/15 - без змін, та поновлено виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2015 у справі №911/2179/15.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» на рішення та бездіяльність приватного Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича щодо примусового виконання наказу від 19.07.2018 у справі №911/2179/15.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи скаржника з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 252, 269, 270, 271, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар»

на ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2018 у справі №911/2179/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 13.11.2018 у справі №911/2179/15 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Піллар».

4.Матеріали справи №911/2179/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23.01.2019.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко