УХВАЛА

28 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/2599/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді: Васильєв О.Ю.

від 30.08.2018

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Подобєд І.М., Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

від 10.12.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест"

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 412 825,14 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 04.01.2018 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 904/2599/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанцій, у справі № 904/2599/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" задоволено частково. Стягнуто з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВС-Інвест»: 220 097,67 грн пені; 130 221,08 грн інфляційних втрат; 36 180,44 грн - 3% річних та 5 797,49 грн витрат на сплату судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (Орендар) був укладений договір № 912 від 01.11.2016, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове користування майно - двигуни внутрішнього згорання CUMMINS КТА-50С (двигун ДВС) у кількості 14 штук на строк з листопада по грудень 2016 року включно та зобов'язується сплачувати орендну плату за весь час користування цим майном.

У зв'язку із несвоєчасним виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо оплати орендних платежів позивач просив стягнути з відповідача 220 097,67 грн - пені (за період з 04.10.2017 по 29.05.2018); 156 547,27 грн - інфляційні втрати (за період жовтень 2017 року - квітень 2018 року) та 36 180,44 грн - 3% річних (за період 04.10.2017 по 29.05.2018).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 та постановою Верховного Суду від 16.05.2018, у справі № 904/8521/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" задоволені у повному обсязі; розірвано договір оренди майна № 912 від 01.11.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"; зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" в порядку, визначеному умовами договору (шляхом передачі майна власними силами та за свій рахунок з оформленням акту приймання-передачі, оформленого датою фактичної передачі на території позивача з оформленням товарно-транспортної накладної та акту виводу з експлуатації) укомплектоване технічними приладами для подальшого використання обладнання, яке було передано в оренду відповідно до договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018, яке було змінено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 (залишена без змін постановою Верховного Суду від 30.10.2018), у справі № 904/8958/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" задоволені частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" заборгованість в сумі 1 543 395,45 грн, інфляційні втрати - 30 832,90 грн, пеню - 32 361,27 грн, 3% річних - 5 319,65 грн, витрати по сплаті судового збору - 24 178,64 грн.

Таким чином, вищезазначеними рішеннями суду було встановлено факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати орендних платежів за договором оренди майна № 912 від 01.11.2016 за період липень-серпень 2017 року в розмірі 1 543 395,45 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій перевірено правильність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку із несвоєчасним виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо оплати орендних платежів, а саме 220 097, 67 грн пені - за період з 04.10.2017 по 29.05.2018; 156 547,27 грн - інфляційні втрати за період жовтень 2017 року - квітень 2018 року; 36 180,44 грн - 3% річних за період 04.10.2017 по 29.05.2018 та зменшено розмір нарахованих інфляційних втрат до 130 221,08 грн.

Наведені відповідачем в касаційній скарзі доводи, що судами попередніх інстанцій не зазначено підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати за актами виконаних робіт за актами виконаних робіт №№ 48, 49, 54, 55, 58, 59, 61, 62 та за коригувальними актами виконаних робіт №№ 4, 5, 6, 7, 8, так як порушення зобов'язання за Договором не було встановлено судом, не знаходять свого підтвердження.

Судом апеляційної інстанції надавалась оцінка вищенаведеним доводам відповідача та зазначено, що правовий аналіз матеріалів справи свідчить про те, що відповідач визнав себе зобов'язальною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій, які свідчать про визнання боргу може відноситися, зокрема, підписання уповноваженими представниками Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" актів виконаних робіт: № 34 від 18.07.2017, № 38 та № 39 від 18.08.2017, № 48 та № 49 від 18.10.2017, № 54 та № 55 від 17.11.2017, № 58 від 14.12.2017, № 59 від 18.12.2017, № 61 від 21.12.2017, № 62 від 29.12.2017 та актів виконаних робіт (коригування вартості оренди двигунів до актів виконаних робіт) №№ 4, 5, 6, 7, 8 від 12.01.2018.

Таким чином, наведені відповідачем в касаційній скарзі доводи стосуються переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 904/2599/18 слід відмовити, оскільки за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору сумнівів не викликає.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 904/2599/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська В. Студенець