УХВАЛА

21 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1168/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018

у справі за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 36 від 10.03.2009, а саме - будинок гаражів загальною площею 688,2 кв.м, розташований за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Підгаєцька, буд. 3 та приміщення банку (літ. А) загальною площею 153,6 кв.м, розташоване за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Соборна (вул. Леніна), буд. 10, шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.08.2018 у справі № 911/1168/18 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Приватофис" №04/07-13 від 04.07.2018 про зупинення провадження у справі № 911/1168/18 задоволено; зупинено провадження у справі № 911/1168/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі господарського суду міста Києва № 910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, якими забезпечувалось виконання зобов'язань ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № 19 від 03.03.2009.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18 поновлено Національному банку України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 30.08.2018 у справі №911/1168/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1168/18. Об'єднано апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.08.2018 у справі №911/1168/18 в одне апеляційне провадження. Призначено справу до розгляду на 23.10.2018.

26.11.2018 ТОВ "Приватофис" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2019 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., - передано вказану касаційну скаргу.

Розглянувши матеріали касаційної скарги ТОВ "Приватофис", колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі з наступних підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції маються передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Sevices v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

При цьому, як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

Пунктом 3 частини першої статті 287 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є ухвала Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18, якою поновлено учаснику у справі пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду та відкрито апеляційне провадження у даній справі, а також вирішено інші процесуальні питання.

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 287 ГПК України можливість оскарження даної ухвали у касаційному порядку не передбачено.

Крім того, у разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги ТОВ "Приватофис" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ТОВ "Приватофис" не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийняті слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частиною 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за доцільне клопотання ТОВ "Приватофис" про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18 залишити без розгляду.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому нормами п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмірі, а саме 1 762, 00 грн, та в порушення вимог ст. 291 ГПК України доказів направлення копії касаційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 235, п. 3 ч.1 ст.287, п. 1 ч. 1 ст. 293, 314 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2018 у справі №911/1168/18.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 8-ми аркушах надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко