ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 Справа №914/1878/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р», м. Рівне,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Ільницької Олени Віталіївни,

м. Турка, Турківський район, Львівської області,

про: стягнення заборгованості та неустойки в розмірі 415 097,56 грн

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Лащ Х.Л.

Представники учасників процесу:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1878/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» звернулося до Фізичної особи - підприємця Ільницької Олени Віталіївни про стягнення заборгованості та неустойки в розмірі 415 097,56 грн.

Ухвалою суду від 26.10.2018 р. відкрито провадження у справі №914/1878/18 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.11.2018 р. Ухвалою суду від 26.11.2018 р. розгляд справи відкладено на 17.12.2018 р.

Ухвалою суду від 17.12.2018 р. закрито підготовче провадження у справі №914/1878/18. Розгляд справи №914/1878/18 по суті призначено на 14.01.2019 р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №12207397 від 09.01.2019 р.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи судом за адресою вказаною у Витязі з ЄДРПОУ на відповідача.

У відповідності до вимог ч.ч. 5, 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, копії ухвали про відкриття провадження у справі направлені сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві. При цьому, адреса відповідача, зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, поштовий конверт, яким на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі, повернувся з поштовою відміткою про невручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Відповідно до п. 10. ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження юридичної особи належить до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як унормовано ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, відомості про місцезнаходження Фізичної особи - підприємця Ільницької Олени Віталіївни, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації.

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене вище, господарський суд вважає, що не отримання відповідачем кореспонденції, якою господарський суд з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копію судового рішення у даній справі за належною адресою є обставиною, яка зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Виходячи із викладеного, господарський суд вважає, що ним дотримано вимоги чинного законодавства щодо вручення сторонам судових рішень.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Фізична особа - підприємець Ільницька Олена Віталіївна своїм правом на подання відзиву не скористалось, у зв'язку з чим господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом.

01 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" (правоволоділець) та Фізичною особою - підприємцем Ільницькою Оленою Віталіївною (користувач) було укладено договір комерційної концесії (надалі - договір), відповідно до умов якого правоволоділець зобов'язувався надати користувачу за плату (роялті) право користування відповідно до встановлених договором вимог комплексом належних правоволодільцю прав інтелектуальної власності з метою виготовлення, використання, ввезення, пропозиції до продажу і іншого введення в господарський обіг товарів, надання послуг і виконання робіт з використанням торгівельної марки "НАШ КРАЙ".

Згідно п.3.1. договору сторони погодили, що починаючи з дати відкриття один раз на місяць впродовж 5 (п'яти) календарних днів, наступних за звітним періодом, користувач сплачує правоволодільцеві роялті у розмірі 357,7 євро по курсу НБУ на день виникнення зобов'язання по сплаті роялті. Розмір роялті визначається в залежності від розміру торгівельної площі на якій користувач використовує торгівельну марку за наступною формулою: розмір роялті за місяць = торгівельна площа користувача * розмір роялті за 1м кв. Сторони погодились для визначення розміру роялті за місяць застосовувати наступний розмір роялті - 3,5 євро з 1 м кв. роялті сплачується в повному обсязі та у національній валюті - гривні.

В п.3.1.1. договору сторони погодили, що у випадку зниження офіційного курсу євро по відношенню до гривні за даними НБУ порівняно з курсом євро на день укладення даного договору, розрахунок по даному договору проводиться на підставі курсу євро по відношенню до гривні на день укладення даного договору. Курс євро по відношенню до гривні на день укладення даного договору становить 15 грн (п'ятнадцять гривень) за 1 євро.

Згідно п.7.1.1.1. договору протягом дії цього договору користувач зобов'язаний використовувати торгівельну марку "НАШ КРАЙ" та систему лише у точці, що знаходиться за адресою: Україна, Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Вічева, 3. Торгівельна площа точки складає 102,2м.кв. Користувач зобов'язується дотримуватися корпоративних домовленостей досягнутих між правоволоділцем та виробниками товарів (представленість та дольове розміщення товарів на основних та додаткових місцях продажу, умов та термінів оплати та інше). Зміна асортименту товарів, їх представленість та дольове рішення у франчайзинговій точці можливе за наявності письмової згоди на це правоволодільця.

01 червня 2015 року між ГРЕГСОН ГРУП ЛТД (надалі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" (надалі - ліцензіат (позивач)) було укладено ліцензійний договір №1 (надалі - ліцензійний договір). За умовами якого цим договором регулюються правовідносини у сфері інтелектуальної власності, що виникають з приводу надання ліцензіаром дозволу ліцензіатові (позивачу) на використання торговельної марки (знаку для товарів і послуг) в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі. Ліцензіар володіє всіма майновими правами інтелектуальної власності на зареєстровану торговельну марку (знаку для товарів і послуг) "НАШ КРАЙ" (надалі - знак), що засвідчується свідоцтвом на знак для товарів і послуг №195855( дата реєстрації 26.01.2015р.) (надалі - свідоцтво). Ліцензіар за плату надає ліцензіату дозвіл на використання знака (ліцензію) при реалізації товарів та послуг, в обсязі визначеному у п.1.3. цього договору.

Згідно п.1.3. ліцензійного договору під використанням ліцензіатом (позивачем) знака у цьому договорі розуміється нанесення його на будь-який товар, інструмент, вивіску, предмет або одяг, прапор, нашивку, бірку, засіб (в тому числі транспортний) при пропонуванні чи здійсненні послуг ліцензіатом, а також застосування його в діловій документації та/або в рекламі, в тому числі і через мережу інтернет. Під використанням ліцензіатом знаку цьому договорі розуміється також право на підписання від свого імені суб-ліцензійних договорів з користувачами торгової марки "НАШ КРАЙ" (третіми особами), включаючи, але не обмежуючись, договорів комерційної концесії, договорів про надання послуг (маркетингових, марчендайзингових) тощо. При цьому використання торговельної марки можливе лише в сферах діяльності, які вказані в свідоцтві згідно міжнародної класифікації товарів і послуг (клас 35 класифікації).

За Договором комерційної концесії ТзОВ «Арго-Р» зобов'язувалось надати Відповідачу за плату право користування комплексом належних Позивачу прав з метою виготовлення, використання, ввезення, пропозиції до продажу, продажу і іншого введення в господарський обіг товарів, надання послуг і виконання робіт з використанням торговельної марки „НАШ КРАЙ".

На виконання умов договору комерційної концесії ТзОВ «Арго-Р» було надано Відповідачу копію документа, що підтверджує право власності на торгову марку, дані про розмір інвестицій, вартість обов'язкового для придбання устаткування та інвентаря, технологію роботи магазина, що включає основні принципи і задачі торгового підприємства, технологічну схему і документообіг, правила функціонування внутрішніх підрозділів (торгового залу, склад, розрахунково-касового вузла, охорони), методи і форми планування і звітності, а також було надано у використання бази постачальників та асортименту товарів.

ТзОВ «Арго-Р» забезпечило: організування ввідного навчання персоналу Відповідача на базі функціонуючого супермаркету, організовування проведення тренінгів та семінарів для працівників Відповідача згідно навчальних програм, проведення атестації персоналу, проведення рекламної підтримки як на стадії відкриття магазину, так і в його подальшій роботі (загальна реклама в ЗМІ, проведення різних рекламних акцій у торговому залі магазина), надання юридичної підтримки, консультації, інформування про нововведення, зміни у законодавстві, нормативній документації.

ТзОВ «Арго-Р» була надана допомога Відповідачу на стадії відкриття магазину в складанні оптимальної планограми торгового залу, схеми розташування відділів, у придбанні обладнання.

ТзОВ «Арго-Р» було виділено куратора для Відповідача, який консультував з питань організації виробничих процесів та контролював їх дотримання.

Як встановлено судом та підтверджується умовами Договору (п. 3.1.), Відповідач зобов'язувався один раз на місяць впродовж 5 (п'яти) календарних днів, наступних за звітним періодом сплачувати Прововолодільцеві Роялті у розмірі 357,7 (триста п'ятдесят сім ) євро 70 євроцентів по курсу НБУ на день виникнення зобов'язання по сплаті Роялті. Роялті сплачується в повному обсязі та у національній валюті - гривні відповідно до умов Договору:

роялті - щомісячна плата, яку Користувач сплачує Правоволодільцеві за право використання об'єктів інтелектуальної власності Правоволодільця у порядку та строки вказані в Статті 3 цього договору.

За період з 05 квітня 2016 року по 05 вересня 2018 року Позивачем було нараховане роялті у розмірі 318 939,63 (триста вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять ) грн 63 коп.

Відповідач частково виконав свої зобов'язання по сплаті роялті на суму 3 842,07 грн, що підтверджується протоколом заліку зустрічних вимог.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем по сплаті роялті станом на 02 жовтня 2018 року становить 315 097,56 (триста п'ятнадцять тисяч дев'яносто сім) грн. 56 коп. ( 318 939,63 грн (нараховане роялті) - 3 842,07 (три тисячі сорок дві) грн. 07 коп. (сплачене роялті) = 315 097,56 (триста п'ятнадцять тисяч дев'яносто сім ) грн. 56 коп.

26 червня 2018 року на адресу Відповідача Позивачем була направлена вимога №248 від 23 червня 2018 року про погашення заборгованості по сплаті роялті, яка на час звернення до суду з позовом Відповідачем залишена без розгляду.

Відповідно до п. 3.4.1. Договору Сторони погодили, що прострочення сплати Користувачем Роялті протягом двох місяців поспіль є безвідкличною пропозицією Користувача про розірвання даного Договору з його ініціативи.

Відповідно до п. 10.4. Договору у випадку розірвання Договору з ініціативи Користувача, або припинення діяльності у точці без погодження з Правоволодільцем, Користувач зобов'язаний на першу вимогу Правоволодільця, але не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дня розірвання Договору, припинити ведення Бізнесу, включаючи, але не обмежуючись вказаним, припинити користування об'єктами інтелектуальної власності Користувача, повернути ІІравоволодільцеві Систему, всі друковані, електроні та інші матеріали, що мають відношення до Франчайзингової мережі «Наш край» та сплатити Правоволодільцю неустойку в грошовій сумі у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 415 097,56 грн. заборгованості, з яких 315 097,56 грн. роялті та 100 000,00 грн неустойка.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

За договором комерційної концесії одна сторона (правоволоділець) зобов'язується надати другій стороні (користувачеві) за плату право користування відповідно до її вимог комплексом належних цій стороні прав з метою виготовлення та (або) продажу певного виду товару та (або) надання послуг (ст.1115 ЦК України).

Предметом договору комерційної концесії є право на використання об'єктів права інтелектуальної власності (торговельних марок, промислових зразків, винаходів, творів, комерційних таємниць тощо), комерційного досвіду та ділової репутації (ст.1116 ЦК України).

Згідно ст.1117 ЦК України сторонами в договорі комерційної концесії можуть бути фізична та юридична особи, які є суб'єктами підприємницької діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що 01 березня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Р" (правоволоділець) та Фізичною особою - підприємцем Ільницькою Оленою Віталіївною (користувач) було укладено договір комерційної концесії (надалі - договір), відповідно до умов якого правоволоділець зобов'язувався надати користувачу за плату (роялті) право користування відповідно до встановлених договором вимог комплексом належних правоволодільцю прав інтелектуальної власності з метою виготовлення, використання, ввезення, пропозиції до продажу і іншого введення в господарський обіг товарів, надання послуг і виконання робіт з використанням торгівельної марки "НАШ КРАЙ".

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2015 року між ГРЕГСОН ГРУП ЛТД (надалі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" (надалі - ліцензіат (позивач)) було укладено ліцензійний договір №1 (надалі - ліцензійний договір). За умовами якого цим договором регулюються правовідносини у сфері інтелектуальної власності, що виникають з приводу надання ліцензіаром дозволу ліцензіатові (позивачу) на використання торговельної марки (знаку для товарів і послуг) в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі. Ліцензіар володіє всіма майновими правами інтелектуальної власності на зареєстровану торговельну марку (знаку для товарів і послуг) "НАШ КРАЙ" (надалі - знак), що засвідчується свідоцтвом на знак для товарів і послуг №195855( дата реєстрації 26.01.2015р.) (надалі - свідоцтво). Ліцензіар за плату надає ліцензіату дозвіл на використання знака (ліцензію) при реалізації товарів та послуг, в обсязі визначеному у п.1.3. цього договору.

Згідно ст.1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору.

Згідно ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3.1. договору комерційної концесії сторони погодили, що починаючи з дати відкриття один раз на місяць впродовж 5 (п'яти) календарних днів, наступних за звітним періодом, користувач сплачує правоволодільцеві роялті у розмірі 357,7 євро по курсу НБУ на день виникнення зобов'язання по сплаті роялті. Розмір роялті визначається в залежності від розміру торгівельної площі на якій користувач використовує торгівельну марку за наступною формулою: розмір роялті за місяць = торгівельна площа користувача * розмір роялті за 1м кв. Сторони погодились для визначення розміру роялті за місяць застосовувати наступний розмір роялті - 3,5 євро з 1 м кв. роялті сплачується в повному обсязі та у національній валюті - гривні.

За період з 05 квітня 2016 року по 05 вересня 2018 року Позивачем було нараховане роялті у розмірі 318 939,63 (триста вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять ) грн 63 коп.

Відповідач частково виконав свої зобов'язання по сплаті роялті на суму 3 842,07 грн, що підтверджується протоколом заліку зустрічних вимог.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем по сплаті роялті станом на 02 жовтня 2018 року становить 315 097,56 (триста п'ятнадцять тисяч дев'яносто сім) грн. 56 коп. ( 318 939,63 грн (нараховане роялті) - 3 842,07 (три тисячі сорок дві) грн. 07 коп. (сплачене роялті) = 315 097,56 (триста п'ятнадцять тисяч дев'яносто сім ) грн. 56 коп.

26 червня 2018 року на адресу Відповідача Позивачем була направлена вимога №248 від 23 червня 2018 року про погашення заборгованості по сплаті роялті, яка на час звернення до суду з позовом Відповідачем залишена без розгляду.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення плати (роялті) в сумі 315 097,56 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 100 000,00 грн неустойки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3.4.1. Договору Сторони погодили, що прострочення сплати Користувачем Роялті протягом двох місяців поспіль є безвідкличною пропозицією Користувача про розірвання даного Договору з його ініціативи.

Відповідно до п. 10.4. Договору у випадку розірвання Договору з ініціативи Користувача, або припинення діяльності у точці без погодження з Правоволодільцем, Користувач зобов'язаний на першу вимогу Правоволодільця, але не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дня розірвання Договору, припинити ведення Бізнесу, включаючи, але не обмежуючись вказаним, припинити користування об'єктами інтелектуальної власності Користувача, повернути ІІравоволодільцеві Систему, всі друковані, електроні та інші матеріали, що мають відношення до Франчайзингової мережі «Наш край» та сплатити Правоволодільцю неустойку в грошовій сумі у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 100 000,00 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 6 226,47 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 3, 11, 202, 204, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 625, 626, 627, 629, 655, 689, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193, 216, 230, 231 ГК України, ст. ст. 3, 7, 11, 42, 46, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ільницької Олени Віталіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93, ідентифікаційний код 31299420) 315 097,56 грн заборгованості по сплаті роялті, 100 000,00 грн неустойки.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ільницької Олени Віталіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93, ідентифікаційний код 31299420) 6 226,47 грн. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2019 р.

Суддя Синчук М.М.