ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1450/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первіснимпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", м.Київ
до Приватного підприємства "Магніт +", м.Харків
про та за зустрічним позовом до про стягнення 426 486,87грн. Приватного підприємства "Магніт +", м.Харків Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком", м.Київ розірвання договору
за участю представників:

від позивача за первісним позовом: не з'явився

від відповідача за первісним позовом: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудком" (далі за текстом - позивач за первісним позовом) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Магніт +" (далі за текстом - відповідач за первісним позовом) про стягнення 426486,87грн., з яких: 328092,85грн. суми неповернутого авансу, 82516,57грн. штрафу, 12750,60грн. індексу інфляції, 3126,85грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що відповідач за договором поставки №F від 28.02.2017 здійснив лише часткову поставку оплаченого позивачем товару та не повернув суму невикористаної попередньої оплати.

У підготовчому засіданні 03.07.2018 постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 18.07.2018.

17 липня 2018 року від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначив, що: позивач звернувся до суду до завершення строку дії Договору поставки; будь-яких звернень до відповідача щодо дострокового розірвання даного договору чи повернення суми попередньої оплати не було, а тому відсутні передбачені законом підстави для повернення попередньої оплати; змістом укладеного договору не передбачено правових підстав вимоги про повернення вартості товару чи строків такого повернення, тобто звернення позивача до суду є передчасним, а вимога про повернення попередньої оплати є необґрунтованою. Також відповідач вважає безпідставним нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньої оплати згідно положень статті 625 ЦК України, оскільки обов'язок щодо повернення авансу не є грошовим зобов'язанням. На аванс можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України, однак договором розмір таких процентів не передбачений.

У підготовчому засіданні 18.07.2018 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів. Наступне судове засідання призначено на 04.09.2018.

17 липня 2018 року до господарського суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява Приватного підприємства "Магніт +" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про розірвання Договору поставки №F від 28.02.2017.

Зустрічні позовні вимоги ґрунтуються нормах статті 188 ГК України та статей 651, 653 ЦК України. Зокрема, ТОВ "Фудком" вказує, що договір поставки №F від 28.02.2017 був пролонгований до 31.12.2018 відповідно до пункту 9.2 цього договору. Однак ТОВ "Фудком" до звершення строку дії договору звернувся до суду з позовною заявою про повернення попередньої оплати здійсненої на його виконання. При цьому, ПП "Магніт +" зазначає, що не відмовляється передати оплачений товар, що становить предмет вищевказаного договору, але внаслідок настання подій форс-мажорних обставин на сьогодні товар не був відвантажений. У зв'язку із можливістю незначного відтермінування постачання, у передбачені специфікацією строки, з підстав, що не залежали від волі постачальника за договором, на адресу TOB "Фудком" було направлено певний обсяг повідомлень та звернень. Однак жодної відповіді щодо зміни (розірвання) договору, термін дії якого на сьогодні не сплив, на адресу ПП "Магніт +" не надійшло, що стало підставою для звернення з даним зустрічним позовом до суду.

Ухвалою від 23.07.2018 дану зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №922/1450/18; вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження з первісним позовом.

07 серпня 2018 року від ТОВ "Фудком" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він заперечив проти вимог ПП "Магніт +", посилаючись на їх необґрунтованість.

Ухвалою від 28.08.2018 повернуто іншу зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "Магніт +" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" про визнання недійсним пункту 9.1 Договору поставки №F від 28.02.2017.

Також 28.08.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №922/1450/18 та призначення її до судового розгляду по суті.

Проте, ухвалою від 10.09.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Харківського апеляційного господарського суду, ухваленим за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Магніт +" на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.08.2018 у справі №922/1450/18 про повернення зустрічної позовної заяви.

08 листопада 2018 року матеріали справи повернулися до господарського суду Харківської області, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою ПП "Магніт +".

Ухвалою від 19.11.2018 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 28.11.2018.

Однак, ухвалою від 27.11.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду, ухваленим за результатами розгляду касаційної скарги Приватного підприємства "Магніт +" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 у справі №922/1450/18.

27 грудня 2018 року матеріали справи повернулися до господарського суду Харківської області, оскільки ухвалою Верховного Суду від 10.12.2018 касаційну скаргу Приватного підприємства "Магніт+" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 01 листопада 2018 року у справі №922/1450/18 разом з доданими матеріалами повернуто скаржникові.

Ухвалою від 08.01.2019 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 16.01.2019.

14 січня 2019 року до суду надійшло клопотання ТОВ "Фудком" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 14.01.2019 у задоволенні даного клопотання відмовлено.

У судове засідання 16.01.2019 представник позивача за первісним позовом не з'явився, однак 15.01.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Суд, розглянувши дані клопотання, вважає за можливе задовольнити лише клопотання про розгляду справи за відсутності позивача. Клопотання про відкладення розгляду справи не може бути задоволено з огляду на закінчення строку розгляду справи по суті, передбаченого частиною 2 статті 195 ГПК України.

Відповідач за первісним позовом свого представника у судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Про дату час і місце засідання був повідомлений за адресою свого місцезнаходження - вул.Механізаторів, буд.2, м.Харків, 61075, що вказана у позові та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи містяться як відомості про отримання відповідачем за первісним позовом ухвал суду за цією адресою, так і про повернення кореспонденції поштовою установою з різних причин, що свідчить про неналежне виконання ПП "Магніт +" свого обов'язку щодо отримання поштової кореспонденції.

За таких обставин суд вважає, що відповідача за первісним позовом було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

Також суд враховує, що даним підприємством подавалися заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, подавалися апеляційна та касаційна скарги, а тому йому було відомо про розгляд даної справи судом.

Крім того, враховуючи наявність у справі відзиву на первісний позов та зустрічної позовної заяви суд вважає, що ПП "Магніт +" належним чином скористалося своїми процесуальними правами, що надані йому статтями 42, 46 ГПК України.

На підставі викладеного, а також у зв'язку із закінченням передбаченого частиною 2 статті 195 ГПК України строку розгляду справи по суті, який не може бути продовжений, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

28 лютого 2017 року між ТОВ "Фудком", як покупцем, та ПП "Магніт +", як постачальником укладено Договір поставки №F (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязався поставляти товари по цінах і в асортименті вказаними в Специфікації, разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем та підтверджених постачальником замовлень, а покупець зобов'язався приймати такі товари і оплачувати.

Відповідно до пункту 2.1 Договору ціни на товари, що поставляються, вказуються в Специфікації і товарних накладних, які з моменту їх підписання, є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 4.6 Договору поставка товару здійснюється в строк до 31.12.2017.

За умовами пункту 6.1 Договору загальна сума даного Договору обумовлюється сумами, зазначеними у накладних (товарно-транспортних або видаткових накладних) на кожну партію товару. Покупець здійснює 100% попередню оплату від вартості товару, що визначена в рахунку-фактурі.

Пунктом 6.2 Договору сторони узгодили, що у разі непоставки товару у встановлені строки, постачальник зобов'язується протягом 5-ти робочих днів, з моменту отримання вимоги від покупця, повернути здійснену передплату, та сплатити штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару.

Відповідно до пункту 9.1 Договору він набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017.

У пункті 9.2 Договору сторони визначили, що він вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна із сторін не попередила іншу сторону про припинення його дії за один календарний місяць до закінчення зазначеного терміну.

В матеріалах справи відсутні докази направлення таких попереджень сторонами, а тому його слід вважати пролонгованим.

При цьому, незважаючи на пролонгацію Договору, сторонами не вносилося будь-яких змін до його умов. Отже, всі умови Договору залишилися незмінними, у тому числі щодо порядку оплати товару (пункт 6.1 Договору), остаточного строку поставки товару (пункт 4.6 Договору) та повернення попередньої оплати (пункт 6.2 Договору).

На виконання умов Договору сторонами було узгоджено та підписано відповідну специфікацію щодо товару.

28 квітня 2017 року покупець перерахував постачальнику суму попередньої оплати в розмірі 1487752,85грн., що підтверджується платіжним дорученням №2399718 від 28.04.2017.

Відповідно до вимог пункту 4.6 Договору відповідач за первісним позовом мав поставити товар в строк до 31.12.2017, однак свої зобов'язання виконав не в повному обсязі, здійснивши за період з 02.06.2017 по 27.12.2017 поставку товару на загальну суму 1075170,00грн., що підтверджується наявними у справі видатковими накладними, які підписані представниками обох сторін.

Також, за платіжним документом №1436 від 21.11.2017 відповідач за первісним позовом здійснив повернення грошових коштів у розмірі 25699,39грн., що підтверджується банківською інформацією про надходження коштів на рахунок ТОВ "Фудком".

Таким чином, станом на 31.12.2017 (пункт 4.6 Договору) постачальник не поставив оплачений покупцем товар на загальну суму 412582,85грн.

У зв'язку з цим, позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача лист від 10.01.2018 №01/10/18, в якому вимагав повернення суми попередньої оплати та сплати штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого товару. Даний лист направлено 12.01.2018, а отримано ПП "Магніт +" 01.02.2018, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту ПАТ "Укрпошта".

Враховуючи положення пункту 6.2 Договору, покупець мав повернути невикористану суму попередньої оплати не пізніше 08.02.2018 (тобто протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання вимоги покупця).

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні інші листи ТОВ "Фудком", що адресовані ПП "Магніт +", а саме:

- лист №14/09 від 14.09.2017 з пропозицією поставити товар на суму, який був отриманий ПП "Магніт +" 20.09.2017;

- лист №22/11 від 22.11.2017 з пропозицією поставити товар або повернути кошти попередньої оплати, однак цей лист не був отриманий відповідачем за первісним позовом та повернувся позивачу;

- лист №24/01 від 24.01.2018, в якому ТОВ "Фудком" вимагало від ПП "Магніт +" повернути суму попередньої оплати та сплати штрафу у розмірі 20% від вартості непоставленого товару. Даний лист був отриманий ПП "Магніт +" 26.02.2018, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту ПАТ "Укрпошта".

Проте вказані листи не впливають на виникнення у постачальника обов'язку щодо повернення попередньої оплати. Так, листи №14/09 від 14.09.2017 та №22/11 від 22.11.2017 були складені та направлені до настання строку, передбаченого пунктом 4.6 Договору (31.12.2017), а тому відповідні пропозиції покупця щодо повернення передоплати слід визнати передчасними. До того ж, лист №22/11 від 22.11.2017 з пропозицією щодо повернення попередньої оплати не був вручений постачальнику та був повернутий ТОВ "Фудком". Що стосується листа №24/01 від 24.01.2018, то в ньому позивач фактично продублював свої вимоги, що раніше були викладені у листі №01/10/18 від 10.01.2018.

За таких обставин, суд вважає, що вимога про повернення суми попередньої оплати була правомірно викладена саме в листі №01/10/18 від 10.01.2018, який було отримано відповідачем за первісним позовом - 01.02.2018. Відповідно, саме з цієї дати починається відлік строку, передбаченого пунктом 6.2 Договору.

Протягом даного строку (5 робочих днів) ПП "Магніт +" своє зобов'язання виконало лише частково, а саме:

- 06.02.2018 постачальник здійснив поставку товару на суму 44490,00грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується підписаною обома сторонами накладною №19 від 06.02.2018;

- 06.02.2018 постачальник здійснив повернення грошових коштів у розмірі 40000,00грн., що підтверджується банківською інформацією про надходження коштів на рахунок ТОВ "Фудком".

Інша частина попередньої оплати в розмірі 328092,85грн. постачальником не була повернута.

У зв'язку з цим, ТОВ "Фудком" звернулося до господарського суду Харківської області з первісним позовом у даній справі, в якому просило стягнути з ПП "Магніт +" 328092,85грн. суми неповернутого авансу, 82516,57грн. штрафу, 12750,60грн. індексу інфляції, 3126,85грн. 3% річних.

В свою чергу, ПП "Магніт +" подало зустрічний позов до ТОВ "Фудком" з вимогою про розірвання Договору №F від 28.02.2017.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи підтверджують, що відповідач за первісним неналежним чином виконав умов Договору та не здійснив у повному обсязі поставку товару, а також у строк, встановлений пунктом 6.2 Договору, не повернув позивачу за первісним позовом 328092,85грн. попередньої оплати.

Відповідачем за первісним позовом будь-яких доказів на спростування даних обставин не надано.

Таким чином, первісний позов в частині стягнення 328092,85,00грн. суми неповернутого авансу (попередньої оплати) є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені Договором та Законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору сторони узгодили, що у разі непоставки товару у встановлені строки, постачальник зобов'язується протягом 5-ти робочих днів, з моменту отримання вимоги від покупця, повернути здійснену передплату, та сплатити штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару.

Судом встановлено, що станом на 31.12.2017 (останній день строку поставки товару згідно пункту 4.6 Договору) відповідач за первісним позовом допустив прострочення поставки товару на загальну суму 412582,85грн.

Таким чином, позивач за первісним позовом правомірно здійснив нарахування штрафу в розмірі 82516,57грн. (412582,85грн. х 20%), а тому первісний позов у цій частині також підлягає задоволенню судом.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора

Таким чином, статтею 625 ЦК України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України.

Стягнення з відповідача за первісним позовом суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченої попередньої оплати за непоставлений товар.

За таких обставин, застосування позивачем за первісним позовом частини другої статті 625 ЦК України щодо нарахування до стягнення з ПП "Магніт +" суми інфляційних втрат та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

Також, необхідно відзначити, що частиною 3 статті 693 ЦК України передбачено спосіб захисту покупця товару, який здійснив попередню оплату, від неналежного виконання зобов'язань з боку продавця, відповідно до якої на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За приписами статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Втім, Договором розмір таких процентів встановлено не було.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №916/75/18 та від 17.10.2018 у справі №923/1151/17.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову в частині стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зокрема, статтею 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

При цьому, відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що дана норма процесуального законодавства відповідачем за первісним позовом не виконана.

Так, на підтвердження зустрічних позовних вимог ПП "Магніт +" вказує на настання подій форс-мажорних обставин, які завадили своєчасно поставити товар.

При цьому, суд зазначає, що відповідач за первісним позовом не вказує в чому саме полягали ці форс-мажорні обставини, а також яким чином вони вплинули на неможливість своєчасного виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Будь-які докази на підтвердження існування форс-мажорних обставин в матеріалах справи відсутні.

Також ПП "Магніт +" вказує на те, що ним на адресу TOB "Фудком" було направлено певний обсяг повідомлень та звернень щодо зміни умов Договору про строки та умови здійснення постачальником поставки товару.

Втім, в матеріалах справи відсутні, як самі такі звернення, так і будь-які докази їх направлення на адресу ТОВ "Фудком".

За таких обставин, суд вважає зустрічні позовні вимоги недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за первісним позовом покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за зустрічним позовом - на Приватне підприємство "Магніт +".

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Магніт +" (61075, м.Харків, вул.Механізаторів, буд.2, код 35970117) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудком" (01103, м.Київ, Залізничне шосе, буд.57, код 40982829) 328092,85грн. суми неповернутого авансу, 82516,57грн. штрафу, 6159,14грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині первісного позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_1