ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпечення позову

"24" січня 2019 р.           Справа № 902/678/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лоджистікс Сервісіс" №б/н від 21.01.2019 (вх.№ 02.1-50/4/19 від 22.01.2019) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лоджистікс Сервісіс", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпродукт-Захист", с.Тернівка Козятинського району Вінницької області

про стягнення 2408931,55 грн заборгованості за поставлений товар згідно договорів поставки

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/678/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпродукт-Захист" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лоджистікс Сервісіс" 2408931,55 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань згідно договорів поставки, а саме: за договором №17СЛС1404/6 від 14.04.2017 - 282111, 25 грн (136094,95 грн основного боргу, 59363,35 грн пені, 52629,23 грн штрафу та 34023,73 грн 25% річних), за договором №17СЛС1605/1 від 16.05.2017 - 1941821, 55 грн (1090021,60 грн основного боргу, 346564,75 грн пені, 232729,80 грн штрафу та 272505,40 грн 25% річних) та за договором №17СЛС2206/3 від 22.06.2017 - 184998,75 грн (61769,45 грн основного боргу, 49304,50 грн пені, 58482,46 грн штрафу та 15442,36 грн 25% річних).

22.01.2019 представниками позивача подано до суду заяву б/н від 21.01.2019 (вх. №02.1-50/4/19 від 22.01.2019) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі 2408931,55 грн, що знаходяться на банківському рахунку №9822 в АБ "Укргазбанк", МФО 320478.

Обґрунтовуючи дану вимогу заявник вказує, що відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань, уникає представників позивача. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач всупереч заявленого в судовому засіданні 17.12.2018 наміру врегулювати спір мирним шляхом, не здійснив жодної оплати на виконання свого грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, з метою попередження ускладнення чи унеможливлення виконання вірогідного рішення про задоволення позовних вимог, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із п. 1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст.136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. (п.1 ч. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову")

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як слідує з матеріалів справи, 23.10.2018 позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову близьку за змістом до заяви від 21.02.2019.

Ухвалою суду від 11.12.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Смарт Лоджистікс Сервісіс" №б/н від 19.10.2018 (вх.№ 02.1-50/99/18 від 23.10.2018) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Хімпродукт-Захист", у зв’язку із не доведеністю позивачем обґрунтованості припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Так, клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду (п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011).

Проте, суд зауважує, що звертаючись вдруге із заявою про забезпечення позову, із зазначенням тих самих підстав, що і у першій заяві, позивачем не було належним чином, в порядку ст.ст. 74 - 79 ГПК України, з посиланням на відповідні докази, доведено факту утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Саме лише посилання на відсутність наміру у відповідача виконати своє зобов'язання за договорами та наявність можливості у останнього позбавити позивача в майбутньому відновити свої порушені майнові права не є належною підставою для накладення арешту на грошові кошти

Таким чином, у суду відсутні підстави для вжиття запобіжних заходів, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні заяви позивача б/н від 21.01.2019 (вх. №02.1-50/4/19 від 22.01.2019) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі 2 408 931,55 грн.

При цьому відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви ТОВ "Смарт Лоджистікс Сервісіс" №б/н від 19.10.2018 (вх.№ 02.1-50/99/18 від 23.10.2018) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Хімпродукт-Захист" відмовити.

2. Дана ухвала суду від 24.01.2019 у справі №902/678/18 підписана 24.01.2019 та набрала законної сили з моменту їх підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

4. Копію даної ухвали надіслати сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Лоджистік Сервіс", пров.Балтійський, 23, м.Київ, 04073;

3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродукт-Захист", вул.Ватутіна, буд.8, с.Тернівка, Козятинський район, Вінницька область, 22111.