ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Справа№ 910/20249/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від стягувача: згідно протоколу судового засідання від боржника: згідно протоколу судового засідання від третьої особи -1: згідно протоколу судового засідання від третьої особи -1: згідно протоколу судового засідання від ВДВС: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
на ухвалуГосподарського суду міста Києва
від19.11.2018
суддя Мудрий С.М.
за скаргою публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
наповідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання
у справі№ 910/20249/17 Господарського суду міста Києва
за позовомпублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ
доКиївської міської ради, м. Київ
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комфорт", м. Київ 2) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ
проприпинення дії договору на право тимчасового користування землею від 17.05.1996

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інветиціний банк» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської державної адміністрації про припинення дії договору на право тимчасового користування землею від 17.05.1996 ( т. 1, а.с. 5-9).

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.04.2018 в позові відмовлено повністю ( т. 1, а.с. 170-175)

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 у справі № 910/20249/17 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 р. у справі № 910/20249/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Припинено дію договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), що укладений 17.05.1996 між Проектним відділенням Промінвестбанку м. Києва та Київською міською державною адміністрацією. Стягнуто з Київської міської ради (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги ( т. 1. а.с. 303)

01.08.2018 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 видано наказ ( т. 1, а.с. 307).

10.10.2018 публічне акціонерного товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі-стягувач/банк) подало до Господарського суду міста Києва скаргу на повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якій стягувач просив суд:

- визнати неправомірним повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. від 27.09.2018 р. про повернення виконавчого документу (наказу господарського суду міста Києва у справі № 910/20249/17 від 01.08.2018р.) стягувачу без прийняття до виконання,

- зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. прийняти до виконання наказ господарського суду міста Києва у справі № 910/20249/17 від 01.08.2018.

Скарга повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання мотивована тим, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання було прийнято з порушенням ст. 6 Закону України «Про виконавче провадженя.

Стягувач зазначає, що органи місцевого самоврядування не є органами державної влади, а тому державний виконавець при прийняті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання вказаного не врахував.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2018 відкладено вирішення питання про прийняття скарги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання до повернення матеріалів справи № 910/20249/17 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/20249/17 відмовлено публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виходив з того, що державний виконавець зобов'язаний був повернути такий виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що стягнення коштів із Київської міської ради здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і виконання судового рішення про стягнення грошових коштів у такому випадку належить до компетенції Державної казначейської служби.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким визнати неправомірним повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. від 27.09.2018 про повернення виконавчого документу (наказу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі № 910/20249/17) стягувачу без прийняття до виконання та зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кравчук А.С. прийняти до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі № 910/20249/17.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, п. 9 ч. 4 ст. 4, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч., 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За доводами заявника апеляційної скарги місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що Київська міська рада є державним органом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі № 910/20249/17 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/20249/17- залишено без руху.

14.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/20249/17. Розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/20249/17 призначено на 23.01.2019.

Боржник, треті особи 1, 2 та ВДВС відзивів на апеляційну скаргу не подали. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

В судовому зсіданні представник боржника просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт -без змін, як такий, що був прийнятий з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Стягувач, треті особи 1, 2 та ВДВС не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Будь-яких заяв/ клопотань про відкладення розгляду справи від стягувяча, третіх осіб 1,2 та ВСДВ через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони ( ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності стягувача, третіх осіб 1, 2 та ВДВС.

Північний апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника боржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Як вже зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, що публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційно промислово-інветиціний банк» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської державної адміністрації про припинення дії договору на право тимчасового користування землею від 17.05.1996.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.04.2018 в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 у справі № 910/20249/17 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018 р. у справі № 910/20249/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Припинено дію договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), що укладений 17.05.1996 між Проектним відділенням Промінвестбанку м. Києва та Київською міською державною адміністрацією. Стягнуто з Київської міської ради (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги .

01.08.2018 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 видано наказ.

27.09.2018 Головним держаним виконавцем Кравчуком А.С. Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконаного документа стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконане провадження».

Причиною звернення зі скаргою на дії державного виконавця стала незгода стягувача з прийнятим повідомленням Головним держаним виконавцем Кравчуком А.С. Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Як вже вказувалось вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/20249/17 відмовлено публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 129-1 Конституції України унормовано, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межам ( ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції ( ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права ( ст. 339 ГПК України

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому Законом України «Про виконавче провадження», крім органів державної виконавчої служби, визначено й інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо зокрема, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду ( ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 визначено, що Держказначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пунктом 3 Положення № 215 основними завданнями Держказначейства є: 1) реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів; 2) внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Пунктом 9 Положення № 215 передбачено, що Держказначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі - Порядок).

За правилами пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Держказначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

За положеннями зазначеного Порядку виконання рішень щодо безспірного списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов'язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів, що надійшли в інший установлений законодавством спосіб (підпункт 5 пункту 16 Порядку № 845).

В п. 19 Порядку № 845 визначено, що безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів.

Для виконання рішень про стягнення сплачених до бюджету митних платежів орган Казначейства після закінчення строку подання інформації органом, що контролює справляння надходжень бюджету, передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та перераховує такі кошти на рахунок стягувача.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

З урахуванням наведеного, а також те, що виконання рішення суду у даній справі про стягнення коштів із Київської міської ради здійснюється центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/20249/17.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні у справі матеріали та пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно відмовлено у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/20249/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового акту відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

2 Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 910/20249/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/20249/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 29.01.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська