номер провадження справи 5/149/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 Справа № 908/2525/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, )

До відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, )

про стягнення 128 034,34 грн.

За участю представників сторін:

від позивача, Верба В.В., довіреність № 18-161 від 20.12.2018, адвокат, посвідчення адвоката України ЗП 001690 від 26.06.2018р.;

від відповідача, Волошина Є.В., довіреність № 011.11-04 від 06.12.2018, адвокат, посвідчення адвокат України ЗП 001557 від 09.02.2018р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

23.11.2018р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" від 08.11.2018 р. за вих. №18-254 (вх. №2709/08-07/18 від 23.11.2018 р.) до Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про стягнення 128 034,34 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018р. справу № 908/2525/18 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 28.11.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2525/18 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження - 5/149/18. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 26.12.2018р. об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

19.12.2018р. через відділ документального забезпечення господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д.

В судовому засіданні 26.12.2018р. оголошено перерву до 23.01.2019р. о 14 год. 30 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання 26.12.2018р. та 23.01.2019р. здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

В судовому засіданні 23.01.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги, щодо підстав звернення до суду з відповідним позовом зокрема зазначив, що 29.12.2017р. між ПуАТ "Запорізький завод феросплавів" та ПуАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" укладено договір №150/ЗАлК-Д-2017-267 про користування колектором зливної каналізації, відповідно до п.1.1. якого, АТ "ЗФЗ" зобов'язується надати відповідачу право спільного користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території підприємства відповідача промислово-зливних вод. На виконання вказаного договору, позивач у період з січня 2018р. по вересень 2018р. надало відповідачу вказані послуги, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт. На підставі цих актів, відповідачу були надані рахунки на сплату послуг, однак відповідач в порушення умов договору не сплатив отримані від позивача послуги відповідно до рахунків та актів на загальну суму 114 939,00 грн. Позивачем нараховано відповідачу пеню за порушення строків оплати за користування колектором в розмірі 13 095,34 грн. На підставі викладеного, посилаючись ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 180, 174, 193, 216, 218 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 20, 46, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.01.2019р. визнав суму основного боргу за договором від 29.12.2017р. № 150/ЗАлК-Д-2017-267 в розмірі 114 939,00 грн., проти задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 13 095,34 грн. заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву оскільки дана заборгованість виникла внаслідок того, що 09.08.2017р. Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на розрахункові рахунки підприємства відповідача було накладено арешт, дана обставина завадила відповідачу своєчасно проводити розрахунки.

Крім того відповідач у своєму відзиві, посилаючись на скрутний фінансовий стан підприємства, просить суд розстрочити виконання рішення суду на дванадцять місяців.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2019р. проти задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців заперечив частково, не заперечує проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення строком на 3 місяці.

В судовому засіданні 23.01.2019р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017р. між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (Власник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (Користувач) укладено договір № 150/ЗАлК-Д-2017-267 про користування колектором зливної каналізації (в редакції Додаткової угоди № 1 від 15.05.2018р.) (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, Власник надає користувачеві право спільного користування колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території ПАТ "ЗАлК" промислово-зливних вод.

Згідно п. 1.2 договору, загальна суму договору визначається виходячи з діючої щомісячної вартості користування колектором Користувачем і становить на моменту укладення договору 153 252 грн. з ПДВ.

Оплата за користування колектором проводиться Користувачем на поточний рахунок власника щомісяця протягом 5-ти банківських днів від дати виставлення рахунку та акту надання послуг за користування колектором. Акт надання послуг за користування колектором повинен бути підписаний і повернутий до 5-го числа наступного за звітним. (п. 3.1 договору).

Як зазначено у п. 3.2 договору, за користування колектором зливової каналізації Користувач сплачує власникові 12 771 грн. з ПДВ щомісяця.

У п.п 4.2.1 п. 4.2 договору визначено, що Власник зобов'язується надати можливість Користувачеві скидання промислово-зливових вод у промислово-зливовий каналізаційний колектор Власника за умови дотримання Користувачем вимог нормативно-законодавчих документів.

Відповідно до п.п. 4.4.8 п. 4.4 договору, Користувач зобов'язується вчасно здійснювати на розрахунковий рахунок Власника щомісячну оплату за користування колектором.

За прострочку оплати за користування колектором Користувач сплачує пеню Власникові у розмірі 0, 2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. (п. 5.1. договору).

Як зазначено у п. 7.1 договору, даний договір набуває чинності з 01.01.2018р. і діє до 31.12.2018р. включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Позивачем виконані умови договору та надано відповідачу можливість користування власним колектором промислово-зливної каналізації для скидання з території ПАТ "ЗАлК" промислово-зливних вод, що підтверджується актами наданих послуг за користування колектором за період з січня 2018 року по вересень 2018 року на загальну суму 114 939,00 грн., а саме: від 31.01.2018р. за січень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 28.02.2018р. за лютий 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 31.03.2018р. за березень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 30.04.2018р. за квітень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 31.05.2018р. за травень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 30.06.2018р. за червень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 31.07.2018р. за липень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 31.08.2018р. за серпень 2018р. на суму 12 771,00 грн., від 30.09.2018р. за вересень 2018р. на суму 12 771,00 грн.

На підставі вказаних актів позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих послуг, а саме: № 501825 від 31.01.2018р. за січень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 502260 від 28.02.2018р. за лютий 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 502636 від 31.03.2018р. за березень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 503392 від 30.04.2018р. за квітень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 5003791 від 31.05.2018р. за травень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 504575 від 30.06.2018р. за червень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 505087 від 31.07.2018р. за липень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 506373 від 31.08.2018р. за серпень 2018р. на суму 12 771,00 грн., № 507105 від 30.09.2018р. за вересень 2018р. на суму 12 771,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті за користування колектором за договором № 150/ЗАлК-Д-2017-267 про користування колектором зливної каналізації за період з січня 2018 року по вересень 2018 року не здійснив.

Сума основної заборгованості за користування колектором за договором за період з січня 2018 року по вересень 2018 року визнана відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем виконані свої зобов'язання за договором та надано можливість відповідачу скидання промислово-зливових вод у промислово-зливовий каналізаційний колектор позивача, а відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за договором та не здійснив оплату за користування колектором за період з січня 2018 року по вересень 2018 року, в наслідок його уторилась заборгованість в сумі 114 939,00 грн. яка визнана відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 114 939,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача, пеню у розмірі 13 095, 34 грн.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відповідних відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законодавством або договором.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В підпункті 5.1 договору від 29.12.2017р. № 150/ЗАлК-Д-2017-267 про користування колектором зливної каналізації сторони визначили, що за прострочку оплати за користування колектором користувач сплачує пеню власникові у розмірі 0, 2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд зазначає, що позивачем при здійсненні розрахунки суми пені помилково не враховано положення п. 3.1 договору щодо обов'язку відповідача підписати акт надання послуг за користування колектором і повернутий його до 5-го числа наступного за звітним позивачу та перерахувати оплату за користування колектором позивачу 5-ти банківських днів, а отже прострочка оплати за користування колектором починається після спливу вказаних у п .3.1 договору строків.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем господарський суд вважає його помилковим, вірним є наступний розрахунок пені:

за рахунком № 501825 від 31.01.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 13.02.2018р. - 08.07.2018р. пеня складає 1 724, 96 грн.;

за рахунком № 502260 від 28.02.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 14.03.2018р. - 12.08.2018р. пеня складає 1 819, 08 грн.;

за рахунком № 502636 від 31.03.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 14.04.2018р. - 09.09.2018р. пеня складає 1 794, 25 грн.;

за рахунком № 503392 від 30.04.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 18.05.2018р. - 10.10.2018р. пеня складає 1 780, 25 грн.;

за рахунком № 5003791 від 31.05.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 13.06.2018р. - 08.11.2018р. пеня складає 1 836, 23 грн.;

за рахунком № 504575 від 30.06.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 13.07.2018р. - 08.11.2018р. пеня складає 1 429, 33 грн.;

за рахунком № 505087 від 31.07.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 14.08.2018р. - 08.11.2018р. пеня складає 1 075, 21 грн.;

за рахунком № 506373 від 31.08.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 13.09.2018р. - 08.11.2018р. пеня складає 717, 97 грн.;

за рахунком № 507105 від 30.09.2018р. від суми боргу 12 771,00 грн. за період 13.10.2018р. - 08.11.2018р. пеня складає 340, 09 грн.

Таким чином, згідно розрахунку суду, правомірним є нарахування відповідачу пені в розмірі 12 517,37 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, в частині стягнення пені в розмірі 577,97 грн. в задоволенні позову слід відмовити.

Розрахунок здійснено за допомогою комп'ютерної програми "Законодавство".

Щодо клопотання ПуАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про розстрочку виконання судового рішення на 12 місяців суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Як зазначено у ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач, обґрунтовуючи свою заяву про розстрочку виконання рішення суду, посилається на такі виключні обставини, як перебування підприємства відповідача у скрутному фінансовому стані, існування кредиторської заборгованості в розмірі понад 5 мільярдів гривень, підвищення цін на електроенергію майже на 60 %, несвоєчасне перерахування бюджетної заборгованості з ПДВ.

Крім того відповідач зазначає, що відповідно до наказу Фонду державного майна України від 22.06.2018р. № 859 ПуАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" включено до об'єктів малої приватизації.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

На підтвердження обставин, про які йдеться у відзиві, відповідачем надано копію постанови Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про арешт коштів боржника від 09.08.2017р. відповідно до якої державним виконавцем накладено арешти на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови.

Враховуючи фінансовий стан відповідача, відсутність у позивача заперечень щодо надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду строком на три місяці та майнові інтереси обох сторін, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду частково та розстрочити виконання рішення суду строком на три місяці.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1910, 92 грн.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 202, 233, 236 - 238, 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, , п/р 0737 у Відділенні "Маяковське" у м. Запоріжжя ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", МФО 305749) 114 939 (сто чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 00 коп. основного боргу та 12 517 (дванадцять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн. 37 коп. пені. Видати наказ.

3. Розстрочити виконання рішення на три місяці в цій частині, встановивши строк оплати:

до 25.02.2019р. - 42 485, 45 грн.;

до 25.03.2019р. - 42 485, 45 грн.;

до 25.04.2019р. - 42 485, 47 грн.

4. В частині стягнення пені в розмірі 577 (п'ятсот сімдесят сім) грн. 97 коп. в задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, , п/р 0737 у Відділенні "Маяковське" у м. Запоріжжя ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", МФО 305749) витрати на сплату судового збору у розмірі 1910 (одна тисяча дев'ятсот десять) грн. 92 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Повне рішення складено: 28.01.2019 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.