ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1971/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1-319 від 29.12.2018р.

Від відповідача: ОСОБА_3 на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства „Укртрансгаз до публічного акціонерного товариства „Одесагаз, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Укртрансгаз (далі по тексту АТ „Укртрансгаз) звернулось до господарського суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства „Одесагаз (далі по тексту ПАТ „Одесагаз) про визнання договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. укладеним у редакції позивача, що відповідає типовій формі договору транспортування природного газу, яка затверджена постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. за №2497. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невідповідності наданого відповідачем протоколу розбіжностей вимогами типової форми договору транспортування природного газу.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідачем було наголошено про наявність між сторонами по справі діючих договорів на послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме: договору №/П31 від 28.09.2011р. та договору № від 01.03.2016р., у звязку з чим, за переконанням відповідача, підстави для укладення договору, запропонованого позивачем, відсутні. Окрім того, відповідачем було наголошено, що запропонована ним у протоколі розбіжностей редакція окремих умов договору транспортування природного газу не суперечить типовій формі договору.

Ухвалою від 14.11.2018р. господарським судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

ОСОБА_4 комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у письмових поясненнях просила розглядати справу без участі останньої з урахуванням наданих письмових пояснень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

28.09.2011р. між дочірньою компанією „Укртрансгаз національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (Газотранспортне підприємство), правонаступником прав та обовязків якої виступає АТ „Укртрансгаз, та відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Одесагаз, правонаступником прав та обовязків якого виступає ПАТ „Одесагаз (Замовник), було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П31, відповідно до п. 1.1 якого Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами цього договору.

01.03.2016р. між АТ „Укртрансгаз (Оператор) та ПАТ „Одесагаз (Замовник) було укладено договір транспортування природного газу №, відповідно до п. п. 2.1, 2.3 якого за цим договором Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг. Послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до п. 17.1 договору транспортування природного газу № від 01.03.2016р. цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016р., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016р. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буду заявлено про перегляд його умов.

Положеннями п. 17.3 договору транспортування природного газу № від 01.03.2016р. встановлено, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобовязані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що АТ „Укртрансгаз звернулось до ПАТ „Одесагаз із пропозицією укласти договір транспортування природного газу № від 01.08.2018р.

Відповідно до п. 2.1, 2.3 договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. за цим договором Оператор (АТ „Укртрансгаз) надає Замовнику ( ПАТ „Одесагаз) послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг. Послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Згідно з п. 9.3 договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенций з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Відповідно до розділу XXІ (прикінцеві положення) договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. цей Договір складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу (по одному для кожної із сторін).

Листами №02/04-668 від 23.08.2018р. та №02/04-692 від 31.08.2018р. ПАТ „Одесагаз було повідомлено АТ „Укртрансгаз про підписання договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. з урахуванням протоколу розбіжностей, у якому відповідачем було запропоновано змінити посилання по тексту договору на постанову Кабінету Міністрів України, яка втратила чинність, а також розірвати договір № від 01.03.2016р., оскільки предмет вказаного договору відповідає предмету договору № від 01.08.2018р.

Як вбачається з протоколу розбіжностей від 17.08.2018р., складеного ПАТ „Одесагаз до договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р., відповідачем було запропоновано пункт 9.3 розділу X (визначення вартості щодобових небалансів та порядку розрахунку за них), а також розділ XXІ (прикінцеві положення) викласти у наступній редакції: „ У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. N 256, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Цей Договір складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу (по одному для кожної із сторін). З моменту укладення сторонами цього договору припиняється та втрачає чинність договір № транспортування природного газу від 01.03.2016р., укладений між АТ „Укртрансгаз та ПАТ „Одесагаз.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ПАТ „Одесагаз, позивачем було наголошено, що запропонована відповідачем редакції договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. в частині посилання на Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. N256, а також запропонована відповідачем умова щодо розірвання договору № транспортування природного газу від 01.03.2016р., у звязку з укладенням договору № від 01.08.2018р., не відповідає типовому договору транспортування природного газу, який затверджений постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497.

Окрім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання договору укладеним АТ „Укртрансгаз було наголошено, що укладення договору транспортування природного газу є обовязковим для ПАТ „Одесагаз, від укладення якого останній ухиляється, що, відповідно, є підставою для вирішення даного спору у судовому порядку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Приписами ч. ч. 1-3 ст.179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України.

Взаємовідносини, які виникають в процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2493 та Постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2497 "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу".

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 32 Закону України „Про ринок природного газу від 09.04.2015 за 329-VIII (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України „Про ринок природного газу права та обов'язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

З огляду на викладене вище господарський суд зауважує, що укладення договору транспортування природного газу в редакції типового договору є обовязковим для учасників ринку природного газу, в тому числі, з метою регулювання правовідносин між позивачем та відповідачем.

Як зазначалось вище по тексту рішення, між сторонами по справі укладено договір транспортування природного газу № від 01.03.2016р., умовами п.17.1 якого передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016р. Окрім того, умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буду заявлено про перегляд його умов.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Господарський суд зауважує, що правовідносини між позивачем та відповідачем щодо надання АТ „Укртрансгаз (Оператором) послуг ПАТ „Одесагаз (Замовнику) транспортування природного газу врегульовані договором транспортування природного газу № від 01.03.2016р., який є діючим на момент вирішення даного спору. Наведене свідчить про дотримання відповідачем вимог ст.ст. 32, 38 Закону України „Про ринок природного газу від 09.04.2015 за 329-VIII (з наступними змінами та доповненнями) та, відповідно, відсутність обовязку останнього укласти новий договір транспортування природного газу.

Необхідно зауважити, що обовязок укласти господарський договір у випадках, передбачених законом, не передбачає необхідності врегулювання таких правовідносин шляхом укладення декількох договорів, що фактично має місце в даному випадку. Окрім того, як вбачається з договору транспортування природного газу № від 01.03.2016р., сторонами було передбачено обовязок внесення змін до договору у разі внесення та затвердження змін до типового договору транспортування природного газу. Незважаючи на наведені умови діючого договору, позивач наполягає на укладенні нового договору.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне додатково надати правову оцінку доводам учасників судового процесу щодо правомірності включення до п. 9.3 договору № від 01.08.2018р. посилання на Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, а також Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. N 256.

На виконання Закону України „Про ринок природного газу був розроблений Кодекс газорозподільних систем, який затверджений постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2493 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за N 1378/27823, цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі пов'язаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема щодо якості та обліку природного газу (у тому числі приладового), а також з обміном даних щодо прогнозів відборів/споживання природного газу по споживачах та фактичних обсягів споживання ними природного газу, регулюється Кодексом газотранспортної системи, договором транспортування природного газу та технічною угодою (за наявності), що укладені між сторонами.

Пунктом 2 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що взаємовідносини між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, пов'язані з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з ГТС до ГРМ, регулюються укладеним між ними договором на транспортування природного газу, який укладається за формою типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі - типовий договір транспортування природного газу), технічною угодою (за необхідності) та відповідно до вимог Кодексу ГТС.

В свою чергу, зазначеною постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2497 „Про затвердження Типового договору транспортування природного газу, затверджено типову форму договору. Пункт 9.3 договору викладений позивачем у редакції типового договору транспортування природного газу (зі змінами, внесеними постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.12.2017 № 1437).

Як зазначалось вище по тексту рішення, ст. 179 ГК України закріплено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарський суд зауважує, що п. 9.3 договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. в редакції АТ „Укртрансгаз містить посилання на Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, що відповідало типовому договору (зі змінами, внесеними постановою ОСОБА_4 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.12.2017 № 1437). Проте постанова Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 р. № 951.

Натомість, п. 9.3 договору транспортування природного газу № від 01.08.2018р. в редакції ПАТ „Одесагаз містить посилання на Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. N 256, застосування якого не передбачено умовами п. 9.3 типового договору.

Варто зауважити, що під час вирішення господарським судом даного спору ОСОБА_4 комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову від 04.12.2018р. № 1598 „Про внесення змін до Типового договору транспортування природного газу, якою було внесено зміни до п. 9.3 типового договору, зокрема, викладено абзац другий пункту 9.3 розділу IX в такій редакції: „Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період..

Підсумовуючи вище наведене, приймаючи до уваги відсутність у ПАТ „Одесагаз обовязку укласти з АТ „Укртрансгаз договору транспортування природного газу з огляду на врегулювання між сторонами по справі спірних правовідносин договором № від 01.03.2016р., враховуючи невідповідність запропонованого позивачем проекту договору транспортування природного газу типовому договору, який є чинним на момент вирішення судом даного спору, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого АТ „Укртрансгаз позову, що має наслідком необхідність відмови у його задоволенні.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову акціонерного товариства „Укртрансгаз до публічного акціонерного товариства „Одесагаз про визнання договору укладеним відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 38 Закону України „Про ринок природного газу, п. 2 розділу 1, п. 2 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 січня 2019 р.

Суддя С.П. Желєзна