ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/10928/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018р., м. Київ (повний текст складено 24.10.2018р.) у справі №910/10928/18 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»

про стягнення 8258,90 грн,

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача страхового відшкодування у сумі 8258,90 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №К103405 від 17.10.2017р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхувальнику страхове відшкодування в сумі 16517,81 грн, а тому до Позивача, відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є Відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи, тому зобов'язаний відшкодувати Позивачу понесені витрати у відповідному ступеню вини розмірі виплаченого страхового відшкодування.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що власником обох транспортних засобів, за участю яких трапилась ДТП, є ТОВ «Транс-Логістик», що, на його думку, свідчить про поєднання кредитора та боржника в одній особі, а тому зобов'язання припиняється відповідно до ст.606 Цивільного кодексу України. За вказаних обставин, Відповідач вважає, що підстави для виплати Позивачу страхового відшкодування відсутні.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 17.10.2017р. між Позивачем та ТОВ «Транс-Логістик» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №К103405, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зазначеними в додатку №1 до договору, зокрема, автомобілем НОМЕР_1.

2.2. 30.01.2018р. у с.Квітневе Броварського району Київської області по вул. Гоголівська, 1-А, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

2.3. Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018р. у справі №361/767/18 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

2.4. При цьому, відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.2018р. у справі №539/969/18 ОСОБА_2 також визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

2.5. Місцевим судом вказано, що постановами Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018р. та Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.2018р. встановлено вину двох учасників ДТП, що сталась 30.01.2018р.

2.6. Позивач зазначає, що відповідно до рахунку на оплату №АРМ-30369 від 01.02.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_1, становила 19917,81 грн.

2.7. На підставі рахунку на оплату №АРМ-30369 від 01.02.2018р., Позивачем складено страховий акт №91 від 01.03.2018р., відповідно до якого прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 16517,81 грн.

2.8. 13.03.2018р. Позивач сплатив страхове відшкодування в сумі 16517,81 грн на користь страхувальника (ТОВ «Транс-Логістик»), що підтверджується платіжним дорученням №ЗР018301.

2.9. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, була застрахована в Відповідача згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8118144, термін дії з 08.12.2017р. по 07.12.2018р.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн та франшизу 0,00 грн.

2.10. 14.03.2018р. Позивач звернувся до Відповідача з заявою №91 про виплату страхового відшкодування.

2.11. 09.07.2018р. Відповідач листом №1353/с відмовив Позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що зобов'язання припинилось поєднанням кредитора та боржника в одній особі.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача страхове відшкодування в сумі 8258,90 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що ступінь вини обох водіїв-учасників ДТП визначається місцевим судом, як рівний, а тому завдана шкода має бути відшкодована кожною із зазначених осіб у рівній частці від загального розміру заподіяної шкоди. Так, місцевий суд вказав, що враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до Позивача (16517,81 грн) та рівний ступінь вини обох водіїв, Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу понесені ним витрати в сумі 8258,90 грн.

Місцевий суд зазначив, що збіг власника автомобілів, які знаходились під керуванням учасників ДТП не впливає на обов'язки Відповідача, як страхової компанії, яка, на переконання місцевого суду, є відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_1, відшкодувати суму виплаченого Позивачем страхового відшкодування.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що власником обох транспортних засобів, за участю яких трапилась ДТП, є ТОВ «Транс-Логістик». Вказані обставини, на думку Відповідача, свідчать про поєднання кредитора та боржника в одній особі. Так, Відповідач зазначає, що відповідно до ст.606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

4.3. Крім того, Відповідач зазначає, що згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Також Відповідач вказує, що, оскільки власником обох транспортних засобів, за участю яких трапилась ДТП, є ТОВ «Транс-Логістик», то шкода, заподіяна майну третіх осіб, відсутня, як і правові підстави для її відшкодування Позивачу.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

5.2. Позивач зазначає, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч.1 ст.606 Цивільного кодексу України. Також Позивач вказує, що Відповідачем невірно надано тлумачення поняттю «майно третьої особи», зазначеному в п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На думку Позивача, у Відповідача відсутні підстави не відшкодовувати або відмовляти у виплаті визначеної ним суми виплаченого страхового відшкодування.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 16.11.2018р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018р. задоволено клопотання Відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, поновлено пропущений строк та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Застосоване законодавство

7.1. Згідно з ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

7.2. Згідно з ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

7.3. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

7.4. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

7.5. Згідно з п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

7.6. Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

7.7. Згідно з ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

7.8. Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

7.9. Відповідно до ст.606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

7.10. Згідно з п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач згідно платіжного доручення №ЗР018301 від 13.03.2018р. виплатив страхувальнику (ТОВ «Транс-Логістик») страхове відшкодування в сумі 16517,81 грн.

8.3. Місцевим судом вірно зазначено, що Відповідач станом на дату виникнення ДТП - 30.01.2018р. був страховиком цивільно-правової відповідальності водія автомобіля "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, та, відповідно, був і залишається відповідальним за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації його страхувальником зазначеного автомобіля згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/8118144.

8.4. Також місцевим судом вірно встановлено, що зазначена вище ДТП сталася з вини водіїв двох транспортних засобів: автомобіля марки "Scania G380", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "Scania R420", державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3

При цьому, ступінь вини водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (враховуючи зміст постанов Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018р. та Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.04.2018р., якими було застосовано до обох винуватців вказаної ДТП однакове адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн) правильно був визначений судом, як рівний.

8.5. Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що враховуючи суму виплачено Позивачем страхового відшкодування 16517,81 грн та рівний ступінь вини обох водіїв, Відповідач зобов'язаний був відшкодувати Позивачу витрати в сумі 8258,90 грн. На переконання місцевого суду, збіг власника автомобілів, які знаходились під керуванням учасників ДТП не впливає на обов'язки Відповідача, як страхової компанії, яка є відповідальною за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації його страхувальником автомобіля "Scania R420" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/8118144 відшкодувати суму виплаченого Позивачем страхового відшкодування.

8.6. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

У випадку спричинення шкоди між потерпілою особою та особою, яка спричинила шкоду, виникають деліктні відносини, відповідно до яких, остання зобов'язана відшкодувати потерпілій особі спричинену шкоду за наявності таких складових: 1) наявність спричиненої шкоди; 2) наявність протиправної поведінки; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненою шкодою; 4) вина особи, яка спричинила шкоду.

Норми ст.1187 Цивільного кодексу України встановлюють певні особливості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які полягають в тому, що шкода, спричинена третім особам, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє таким джерелом (транспортним засобом), а не особою, яка ним безпосередньо управляє.

8.7. У спірному випадку дорожньо-транспортна пригода сталась між двома транспортними засобами, належними одному власнику ТОВ «Транс-Логістик».

Отже, в даному випадку особа, якій завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки, та особа, яка спричинила таку шкоду та якій джерело підвищеної небезпеки належить на правовій підставі права власності, збігаються в одній особі ТОВ «Транс-Логістик».

За цих обставин, апеляційний суд погоджується з доводами Відповідача, що в силу ст.606 Цивільного кодексу України деліктні зобов'язання ТОВ «Транс-Логістик» з відшкодування шкоди самому собі завданої належним йому джерелом підвищеної небезпеки припинились поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

8.8. Апеляційний суд не згодний з висновком місцевого суду, що збіг власника автомобілів, які знаходились під керуванням учасників ДТП не впливає на обов'язки Відповідача, як страхової компанії, відшкодувати суму виплаченого Позивачем страхового відшкодування, згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

До Позивача, як особи, яка за договором страхування відшкодувала ТОВ «Транс-Логістик» завдані збитки, в порядку суброгації переходить право, яке мало ТОВ «Транс-Логістик» у спірних правовідносинах до винної у ДТП особи щодо відшкодування шкоди. Ніяких нових відносин у цьому випадку не виникає.

Як вже зазначав апеляційний суд деліктні зобов'язання ТОВ «Транс-Логістик» з відшкодування шкоди самому собі завданої належним йому джерелом підвищеної небезпеки припинились поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

В даному випадку, залишились деліктні відносини щодо відшкодування шкоди, спричиненої водіями вказаних автомобілів (особами, які управляли джерелами підвищеної небезпеки) їх власнику - ТОВ «Транс-Логістик», яка підлягає відшкодуванню на загальних підставах за наявності усіх складових даного делікту.

Саме у цих відносинах до Позивача, як особи, яка за договором страхування відшкодувала ТОВ «Транс-Логістик» завдану шкоду, в порядку суброгації перейшло право на відшкодування шкоди винними особами.

8.9. Проте, Відповідачем відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована саме цивільно-правова відповідальність власника транспортних засобів - ТОВ «Транс-Логістик» перед третіми особами, яким завдана шкода внаслідок ДТП, спричиненої транспортними засобами, належними ТОВ «Транс-Логістик».

Оскільки, в силу ст.606 Цивільного кодексу України деліктні зобов'язання ТОВ «Транс-Логістик» з відшкодування шкоди самому собі завданої належним йому джерелом підвищеної небезпеки припинились поєднанням боржника і кредитора в одній особі, то в даному випадку, відповідна цивільно-правова відповідальність ТОВ «Транс-Логістик» відсутня.

Відповідно, у разі відсутності даної цивільно-правової відповідальності ТОВ «Транс-Логістик», відсутній об'єкт, який був застрахований Відповідачем, та як наслідок відсутні зобов'язання Відповідача з відшкодування спричиненої ТОВ «Транс-Логістик» шкоди.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача страхового відшкодування у сумі 8258,90 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18 підлягає скасуванню, а в задоволенні вимог Позивача слід відмовити.

9.3. Судові витрати покладаються на Позивача відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі №910/10928/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, ідентифікаційний код 24175269) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30, ідентифікаційний код 31681672) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 2643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 28.01.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай