УХВАЛА

м. Київ

22.01.2019Справа № 910/17571/18

Суддя Якименко М.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до 1. Колективного підприємства "Київський птахокомбінат"(02099, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5-В)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" (04073, м.Київ, МОСКОВСЬКИЙ ПРОСПЕКТ, будинок 5)

Третя особа: ОСОБА_2 - Учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" якому належить 50% статутного капіталу

про визнання додаткової угоди недійсною

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Колективного підприємства "Київський птахокомбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" про визнання недійсною укладеної між сторонами додаткової угоди від 01.08.2013 року до Договору оренди майна № ПК-000027 від 01.12.2011 року.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку щодо необхідності направлення даної заяви до Господарського суду міста Києва з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Зазначена норма кореспондуються з положеннями ч.4 ст. 10 Закону про банкрутство .

Отже, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2014 року заяву Колективного підприємства "Київський птахокомбінат" про порушення справи про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі", оскільки останній має заборгованість у розмірі 432000,00 грн. і неспроможний її погасити, прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 01.08.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2014 року порушено провадження у справі № 910/15007/14 про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року затверджено реєстр кредиторів боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 травня 2017 р. замінено кредитора Колективне підприємство "Київський птахомбінат" його правонаступником фізичною особою - підприємцем Рачинським Віктором Анатолійовичем, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Ухвалою від 03.10.2017 року відсторонено керівника боржника ОСОБА_2, виконання обов'язків керівника ТОВ "Міжнародний центр торгівлі" тимчасово покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 року припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Міжнародний центр торгівлі", припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Міжнародний центр торгівлі" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича, визнано ТОВ "Міжнародний центр торгівлі" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VІ, який набрав чинності 18.01.2013 року, внесено зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1999р., № 42 - 43, ст. 378 із наступними змінами) шляхом викладення його в новій редакції.

Зокрема, згідно п. 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-VІ), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 9 ст. 30 ГПК України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора; за позовом розпорядника майна; за заявою комітету кредиторів; за заявою керуючого санацією; за заявою ліквідатора.

Тобто, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У відповідності з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Отже, частина 4 статті 10 Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, повернення майна, розірвання договорів, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями ст. п.8 ч.1 ст.20 ГПК України ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Ключовим, в даному випадку, на думку суду є те, що в межах справи про банкрутство мають вирішуватися спори з майновими вимогами саме до боржника і предметом розгляду, в тому числі в контексті ст.20 Закону про банкрутство, може бути оспорювання угод або спростування майнових дій у визначених Законом про банкрутство випадках, вчинених безпосередньо боржником.

За таких обставин, з урахуванням того, що предметом позову за позовною заявою ОСОБА_1 є визнання недійсним правочину, укладеного за участю боржника, а саме додаткової угоди від 01.08.2013 року до Договору оренди майна № ПК-000027 від 01.12.2011 року, враховуючи той факт, що справа № 910/15007/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" перебуває у провадженні Господарського суду міста Києва, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає розгляду в межах справи № 910/15007/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі", а не в окремому позовному провадженні.

Відповідно до п.1 ч. 1, 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви Державного концерну "Укроборонпром" підлягають направленню за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах провадження у справі № 910/ про банкрутствоТовариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі".

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 20, 30, 31, 233-235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Матеріали справи № 910/17571/18 за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Київський птахокомбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі" про визнання недійсною укладеної між сторонами додаткової угоди від 01.08.2013 року до Договору оренди майна № ПК-000027 від 01.12.2011 року направити за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах провадження у справі № 910/15007/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр торгівлі".

Ухвала набирає законної сили 22.01.2019 року та відповідно до ст.ст. 255, 256 та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя М.М.Якименко