ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.01.2019 Справа № 920/139/18

м. Суми

Господарський суду Сумської області у складі:

судді Заєць С.В.

при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 920/139/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Псьол», (с.Велика

Рибиця, Краснопільський район, Сумська область

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, м.Суми

про визнання рішення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18 протиправним і скасування його, внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 06.04.2010,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (ордер № 13 від 04.12.2018),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 9-18-0.6-173/62-18 від 21.12.2018

ОСОБА_3 довіреність № 9-18-06.-174/62-18 від 21.12.2018),

УСТАНОВИВ:

26.02.2018 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати рішення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18 про відмову в поновленні договору від 06.04.2010 оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,1000 га на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області кадастровий номер :05:001:0588 та повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності шляхом підписання акту приймання-передачі обєкта оренди протиправним і скасування його; внести зміни до договору оренди землі від 06.04.2010 укладеного між позивачем та Краснопільською районною державною адміністрацією шляхом визнання укладеною додаткової угоди до цього договору від 29.09.2017 в редакції, що додається до позовної заяви.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що до закінчення строку дії Договору позивач звернувся до відповідача з заявою про реалізацію свого права на переважне поновлення Договору на новий строк, однак відповідач неправомірно відмовив відповідачу в поновленні, що є підставою для звернення до суду з даною позовною заявою, відповідно до п. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою господарського від 27.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначене підготовче засідання.

Відповідач 16.03.2018 надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правовий висновок Вищого господарського суду України у справі № 912/1854/16 та правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 13.04.2016 у справі № 6-2027цс15 та від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12, зазначає, що до закінчення терміну дії оспорюваного договору оренди землі сторони не дійшли згоди щодо строку його дії, а листи відповідача свідчать про відмову орендодавця в поновленні договору оренди землі. Вимога позивача щодо зобовязання відповідача укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбаченим статтею 16 Цивільного кодексу України.

20.03.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд задовольнити позовні вимоги та зазначає про їх правомірність, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2018 у справі № 908/997/17.

Позивач 20.03.2018 надав суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.04.2018 закрито підготовче провадження у справі № 920/139/18 та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.04.2018 провадження у справі № 920/139/18 зупинено до перегляду Верховним судом судового рішення у справах № 920/739/17 та № 549/376/17ц.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.09.2017 у справі № 920/739/17 позов задоволено; визнано поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 24.03.2010 (зареєстровано за № 27 від 01.04.2010, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.12.2016 за № 18200453) визнано укладеною угоду про поновлення договору на той самий строк на тих самих умовах у редакції позивача, викладеній судом у резолютивній частині зазначеного рішення.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 у справі № 920/739/17 рішення господарського суду Сумської області від 21.09.2017 у справі № 620/739/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Згідно постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та прав власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 касаційну скаргу ПП «Карла Маркса-2» задоволено; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2017 у справі № 920/739/17 скасовано, а рішення господарського суду Сумської області від 21.09.2017 у зазначеній справі залишено в силі.

Постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та прав власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.01.2019 поновлено провадження у справі.

22.01.2019 позивачем подано клопотання про заміну відповідача його правонаступником, а саме ГУ Держгеокадастр в Сумській області замінити на Миропільську сільську раду. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що спірна земельна ділянка, право оренди на яку є предметом спору, була передана з державної у комунальну власність, а тому фактично відбулась заміна особи орендодавця.

Згідно до ст. 52 ГПК України у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Докази подаються сторонами. Суд не може збирати докази з власної ініціативи.

В даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що Миропільська селищна рада є правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у розумінні ст. 52 ГПК України. Позивачем не надано доказів припинення юридичної особи шляхом реорганізації та/або не підтверджено інших обставин про заміну особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Тому, у зв'язку з недоведенням викладених у заяві обставин, підстави для її задоволення та здійснення процесуального правонаступництва в порядку ст. 52 ГПК України відсутні.

Відповідачем 22.01.2019 було подано клопотання про заміну у справі первісного відповідача Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на належного відповідача Миропільську селищну раду.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Враховуючи, що вказаною нормою процесуального права не передбачено права відповідача на подання такої заяви, а таким правом наділений лише позивач, клопотання подано на стадії розгляду справи по суті, то таке клопотання є неправомірним та задоволенню не підлягає.

22.01.2019 позивачем подано суду заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач зазначає, що за спірним договором оренди землі від 06.04.2010 в оренду позивачу було передано земельну ділянку загальною площею 36,3518 га, з яких 29, 2518 ріллі та 7,1 га сіножатей. Однак, у позовній заяві, було зазначено лише земельну ділянку площею 7,1 га. У оскаржуваному листі повідомленні відповідача від 08.02.2018 площа спірної ділянки значиться в розмірі 36,3518 га. без зазначення її складових та конкретних кадастрових номерів. На підставі викладеного у звязку з допущеними описками та неточностями, позивач просить суд уточнити позовні вимоги та прийняти доповнення до змісту позовної заяви вказівкою щодо іншої складової спірної земельної ділянки площею 29,2518 га ріллі (кадастровий номер :05:001:0589).

Розглянувши дану заяву позивача, суд приходить до висновку, що заява подана з метою виправлення описки допущеної в тексті позовної заяви. Враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення даної заяви суд приймає її до відома.

Представник позивача в судовому засіданні 22.01.2019 усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, з урахуванням клопотання про уточнення (виправлення описок).

Представник відповідача в судовому засіданні 22.01.2019 усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Згідно зі статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

За приписами частини другої статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

В судовому засіданні 22.01.2019 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши надані сторонами докази та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу № 12/0604 від 06.04.2010 «Про хід земельного аукціону», позивач є переможцем конкурсу стосовно права на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 36,3518 га, що знаходиться на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області (а.с.19).

06.04.2010 між Краснопольською районною державною адміністрацією Сумської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Псьол» було укладено договір оренди землі (запасу і резервного фонду), що визнається сторонами та підтверджується наявною в матеріалах справи копією зазначеного Договору (а.с.13-14).

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач передав позивачу зазначену земельну ділянку на підставі акту прийому-передачі в оренду земельної ділянки та акту погодження (встановлення) та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та передачу межових знаків (а.с.15-18).

Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 7 років (з 01.01.2011 по 01.01.2018). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 43 Договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Пунктом 8 Договору сторони встановили строк дії Договору - до 01.01.2018.

Реєстрація Договору відбулась у відділі Держкомзему Краснопільського району Сумської області 24.06.2011 за № 00322.

На думку суду, оскільки сторони самостійно встановили конкретну дату закінчення строку дії Договору, то незалежно від часу його державної реєстрації строк дії Договору закінчується 01.01.2018.

Відповідно до п. 8 Договору позивач звернувся з листом № 67 від 29.09.2017, звернувся з заявою до відповідача про поновлення Договору оренди землі (запасу і резервного фонду) шляхом укладення додаткової угоди до Договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач додав до заяви про поновлення договору оренди проект додаткової угоди до Договору. Вищезазначений факт сторонами не спростовується та підтверджується копією зазначеного листа та додаткової угоди (а.с.20-21).

Ознайомившись з текстом проекту Додаткової угоди до договору оренди, суд приходить до висновку, що п. 2 проекту додаткової угоди до Договору позивач фактично просив відповідача поновити Договір на сім років до 01.01.2025.

Відповідач на зазначений лист відповів листом-повідомленням № 28-18-0.3-12755/2-17 від 27.10.2017, в якому розглянув заяву позивача та повідомив про прийняте рішення, а саме про те, що позивачу необхідно виготовити агрохімічний паспорт поля (а.с.22).

Листом № 82 від 15.11.2017 позивач повідомив відповідача про те, що він приступив до виготовлення агротехнічного паспорта поля (а.с.23-24).

15.12.2017 відповідач у своєму листі № 28-18-0.3-15028/2-17 поставив позивачу умову про надання паспорту до закінчення строку дії Договору, на що 19.12.2017 позивач надав зазначений паспорт відповідачу, що підтверджується відповідним листом № 92 від 19.12.2017 (а.с.25-26).

03.01.2018 листом № 28-18-0.6-68/2-18 відповідач вказав позивачу про необхідність надання довідки про своєчасну сплату орендної плати та відсутність заборгованості зі сплати орендної плати (а.с.27).

17.01.2018 та 24.01.2018 позивач надав відповідачу довідки щодо відсутності заборгованості з податків, зборів та інших платежів (а.с.28-31).

Листом-повідомленням від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18 про прийняте рішення відповідач відмовив позивачу у поновленні в тому числі і в Договорі оренди землі від 06.04.2011 на земельну ділянку площею 36,3518 га, що розташована на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області і зобовязав позивача повернути спірну земельну ділянку до земель запасу державної власності шляхом підписання акту приймання-передачі обєкта оренди в пятиденний термін (а.с.32-33).

Зі змісту вищезазначеного листа-повідомлення вбачається, що своє рішення відповідач мотивував тим, що термін дії спірного Договору закінчився.

Сторонами жодних сумнівів, стосовно копій поданих до матеріалів справи доказів, зазначено не було. Відповідачем до відзиву інших доказів по справі не надавалось.

Отже, між сторонами було укладено Договір оренди землі. Сторони в Договорі зазначили строк дії Договору і порядок його пролонгації. Позивач у встановлені Договором строки звернувся до відповідача з заявою про продовження строку дії Договору, а саме шляхом укладення додаткової угоди. Додаткову угоду позивач направив відповідачу. Відповідач заяву та проект додаткової угоди отримав. Відповідач витребовував у позивача ряд документів, проте, оскільки, на думку відповідача, позивач такі документи надав невчасно, сторони не досягли згоди, строк дії Договору припинився, то поновлення Договору є неможливим. Оскільки позивач вважає відмову відповідача неправомірною, а вищезазначене рішення відповідача протиправним, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи юридичну оцінку встановленим судом фактичним обставинам, суд дійшов до наступних висновків:

Відповідно до п. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким спеціальним законом є Закону України «Про оренду землі».

Предметом даного позову є визнання рішення протиправним та його скасування, внесення змін до договору оренди землі, а підставою позову є протиправність такого рішення. Предметом доказування по даній справі є дотримання сторонами процедури пролонгації Договору, яка встановлена ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Згідно до п. 2-4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідно до п. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як було встановлено судом, позивач, в межах встановлених Договором строків, звернувся з заявою до відповідача про поновлення Договору шляхом укладення додаткової угоди до Договору. Позивач додав до заяви проект додаткової угоди до Договору. Відповідач у листі-повідомленні від 27.10.2017 проти поновлення Договору не заперечував, не заперечував і стосовно орендної плати та інших істотних умов Договору, оскільки істотні умови Договору можуть, а не зобовязані бути зміненими.

Крім того, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт належного виконання Договору.

В той же час, відповідач в листі від 27.10.2017 зазначив позивачу про необхідність виготовлення ним агрохімічного паспорту поля.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 України «Про оренду землі» не передбачає надання орендарем в обов'язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Вищезазначена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17, яка, відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому, на думку суду, вимога позивача надати документи, які не передбачені вказаним законом є незаконною і призвела до зволікання в укладенні додаткової угоди зі сторони відповідача, що в подальшому призвело до незаконної відмови відповідачем позивачу в поновленні Договору.

Відповідно до п. 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону (ст.27 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи добросовісності є однією із фундаментальних засад цивільного права. Зазначений принцип встановлює певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин - кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Вищезазначена правова позиція міститься також в Постанові Верховного Суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17, яка, відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому, у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони орендаря.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Меллахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 та «ОСОБА_5 Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, які є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд зазначав, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути «правомірні очікування»/»законні сподівання» особи.

Також, судовим рішенням Європейського Суду з прав людини від 26 березня 2013 року у справі «Рисовський проти України», Європейський Суд зауважив, що державні органи, які не впроваджують або недотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

На думку суду, добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування». Позивач дотримувався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу в строки, які встановлені Договором, звернувся до відповідача з заявою про поновлення Договору та направив проект додаткової угоди, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування».

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за Договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, саме орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а саме вимагав документи, які не передбачені чинним законодавством.

Отже, відповідач прийняттям оскаржуваного рішення, яке формалізоване у листі-повідомленні про прийняте рішення, як те передбачено законом, фактично неправомірно позбавив позивача можливості пролонгації договору оренди. Тому, таке рішення є невідповідним вимогам чинного законодавства та порушує, у зв'язку з прийняттям відповідного акта, права та охоронювані законом інтерес позивача. Отже, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню в частині відмови щодо поновлення Договору оренди землі від 06.04.2011 земельної ділянки площею 36,3518 га, що розташована на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області.

Крім того, нормами чинного законодавства прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору (ст. 33 Закону України «Про оренду землі») та передбачена можливість укладення правочинів про зміну договору за рішенням суду (ст.ст.187, 188 Господарського кодексу України).

В той же час, позивач у п. 1 додаткової угоди до Договору пропонував поновлення строку дії Договору на 7 років. Однак у п. 2 додаткової угоди (про зміну п. 8 Договору) позивач пропонує укласти Договір на 14 років (з 01.01.2011 по 01.01.2025).

За основним Договором строк його дії 7 років, а при його пролонгації, якщо сторони не змінили істотних умов Договору, додаткова угода укладається на тих же умовах, які містяться в основному Договорі. Оскільки у п. 1 додаткової угоди до Договору позивач пропонував поновити строк дії Договору на 7 років, як і передбачено в основному Договорі, то правомірним буде викладення п. 2 додаткової угоди до Договору (в частині зміни п. 8 до Договору) в редакції, що договір укладено на 7 років (з 01.01.2018 по 01.01.2025).

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18 про відмову в поновлені договору від 06.04.2010 оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 36,3518 га .

На думку суду, ефективним способом захисту буде саме визнання протиправним та скасувати рішення відповідача, яке формалізоване в листі-повідомленні про прийняте рішення від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18, про відмову в поновленні договору від 06.04.2010 оренди земельної ділянки, а не визнання протиправним та скасування листа-повідомлення 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18.

Крім того, судом були досліджені і оцінені аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, однак вони судом не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовані вищезазначеними фактичними обставинами справи. Також, аргументи про момент укладення Договору та те, що позивачу направлялись листи з повідомленням про неможливість поновлення Договору, не спростовують обставин порушення саме відповідачем процедури пролонгації Договору. Критично оцінюється і той аргумент, що лист-повідомлення про прийняте рішення не є по суті рішенням, оскільки згідно Закону України «Про оренду землі» відмова викладається орендодавцем саме у формі листа-повідомлення, а інших документів (наказів, тощо) відповідачем надано не було.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 3524 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні клопотання б/н, б/д відповідача про заміну первісного відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на належного відповідача - Миропільську сільську раду - відмовити.

2. У задоволенні клопотання б/н, б/д позивача про заміну відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області його правонаступником Миропільською сільською радою- відмовити.

3. Позов задовольнити частково.

4. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, яке викладене у листі-повідомленні про прийняте рішення від 08.02.2018 № 28-18-0.6-1399/2-18, про відмову в поновленні договору від 06.04.2010 оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 36,3518 га, у тому числі: рілля 29,2518 га (кадастровий номер :05:001:0589), сіножаті 7,1 га (кадастровий номер :05:001:0588), що знаходиться на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області та повернення земельної ділянки до земель запасу державної власності, шляхом підписання акту приймання-передачі обєкта оренди.

5. Внести зміни до договору оренди землі (запасу і резервного фонду) від 06.04.2010, укладеного між Краснопільською районною державною адміністрацією Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Псьол» земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 36,3518 га, у тому числі: рілля 29,2518 га (кадастровий номер :05:001:0589), сіножаті 7,1 га (кадастровий номер :05:001:0588) на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрованого у відділі Держкомзему Краснопільського району Сумської області 24.06.2011 за № 00322, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до цього договору від 29.09.2017, в наступній редакції:

Додаткова угода до договору оренди землі (запасу і резервного фонду)

м. Суми « 29» вересня 2017 р.

Орендодавець Управління Держгеокадастру у Сумській області в особі начальника управління ОСОБА_6 з одного боку, та орендар ТОВ АФ «Псьол» в особі директора товариства ОСОБА_7, з другого, далі по тексту Сторони, відповідно до рішення ____ від________ №_______________

та згідно зі ст. 33 Законом України «Про оренду землі» за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі (запасу і резервного фонду) від 06.04.2010, зареєстрованого за № 00319 від 24.06.2011, про нижченаведене.

1. Поновити строк дії договору оренди землі (запасу і резервного фонду) від 06.04.2010 (державна реєстрація від № 00322 від 24.06.2011) на сім років.

2. Внести зміни до договору оренди землі (запасу і резервного фонду) від 06.04.2010 (державна реєстрація від № 00322 від 24.06.2011):

П.5 договору змінити та викласти в наступній редакції:

« 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1006507,24 грн. (к.і.4,796:1,756).

п.8 договору змінити та викласти в наступній редакції:

« 8. Договір укладено на 7 (сім) років (з 01.01.2018 по 01.01.2025 р.р.). Після закінчення договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк. «Орендар» зобовязаний повідомити «Орендодавця» про намір поновити договір оренди земельної ділянки за три місяці (але не пізніше ніж за місяць) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди».

п. 9 договору змінити та викласти в наступній редакції:

« 9. Річна орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 120780,87 грн..

3. Копія цієї додаткової угоди у 5-денний термін від дня державної реєстрації надається «Орендарем» до відповідної державної податкової інспекції.

4. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

5. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди землі (запасу і резервного фонду) від 06.04.2010 (державна реєстрація від № 00322 від 24.06.2011) та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

6. Додаткова угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у «Орендодавця» Управління Держгеокадастру у Сумській області,

другий у «Орендаря» ТОВ АФ «Псьол»,

третій у відділі реєстраційної служби.

Невідємними частинами додаткової угоди є:

- витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Орендодавець Орендар

Управління Держгеокадастру Товариство з обмеженою відповідальністю

у Сумській області, м. Суми, Агрофірма Псьол,

вул. Петропавлівська, 108. 42418, Сумська обл.,

Краснопільський р-н,

с. Велика Рибиця,

п/р 479 в ПАО Кредобанк

м. Суми, МФО 325365, код 03779550.

Начальник управління Директор

__________ ОСОБА_6 _________ ОСОБА_7

6. В інший частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська,108, код 39765885) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Псьол» (42418, Сумська область, Краснопільський район, с. Велика Рибиця, код 03779550) 3524 грн. витрат по сплаті судового збору.

8. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 30.01.2019.

Суддя С.В. Заєць