ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/10719/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Зубець Л.П.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: Шубак М.І. (ордер серія ЛВ №144315 від 05.07.18);

від відповідача 1: Гелеверя Р.В. ( довір. №363 від 31.01.18);

від відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018

у справі № 910/10719/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс"

до 1. Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілоріс"

про визнання права вимоги та визнання відсутнім права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/10719/18 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант сервіс" до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілоріс про визнання права вимоги та визнання відсутнім права вимоги.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача;

- відповідач не заперечує факт отримання коштів від позивача та не надає доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, посилання позивача на те, що банк не визнає факт погашення та факт переходу до позивача прав кредитора належними доказами не підтверджується;

- перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/10719/18 та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Витребувати у ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином засвідчені копії: кредитного договору від 10.10.2013 №4В13645И; розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів, станом на 18.11.2016, за кредитним договором від 10.10.2013 №4В1364И.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- факт зарахування коштів підтверджується випискою про рух коштів на рахунку ТОВ «Айлант Сервіс» №16627;

- на момент подачі позову та під час розгляду справи ПАТ «КБ «Приватбанк» не виконав п.10 договору поруки, чим заперечує факт переходу права вимоги за кредитними договорами до нового кредитора - ТОВ «Айлант Сервіс» та порушує права позивача, які передбачені п.п.8, 10 договору поруки та ст. 556 ЦК України;

- оскільки суд першої інстанції не задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, позивач звертається з клопотанням про витребування доказів до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Айлант Сервіс», розгляд справи призначено на 21.01.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 у справі №910/10719/18 призначено повторний автоматизований розподіл.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 у справі № 910/10719/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі № 910/10719/18 колегію суддів у складі головуючого судді - Пашкіна С.А., судді Буравльов С.І., Зубець Л.П.

В судове засідання апеляційного господарського суду 21.01.2019 не з'явився відповідач 2.

Судовою колегією встановлено щодо відповідача 2, як слідує з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, відправлення за номером 774 16.01.2019 здійсненого судом на адресу відповідача 2 процесуальних документів (ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 21.01.2019) не вручене під час доставки: інші причини.

З урахуванням того, що судом вчинено всі процесуальні дії, спрямовані на повідомлення відповідача 2 про час та місце розгляду справи, явка учасників судового процесу на визнана обов'язковою, судова колегія, з урахуванням думки позивача та відповідача 1 щодо розгляду справи у відсутності відповідача 2, ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності відповідача 2.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача 1 судова колегія встановила.

16.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Айлант сервіс", як поручителем, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Ппиватбанк", як кредитором, укладено договір поруки №4В13645И/П, предметом якого згідно п.1 є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Вілоріс" (боржник) своїх зобов'язань, зокрема, за Кредитним договором №4В13645И від 10.10.2013р., укладеним між ТОВ "Вілоріс" та ПАТ КБ "Приватбанк", а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

За умовами п.2 вказаного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

У п.3 договору поруки №4В13645И/П від 16.11.2016р. визначено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Згідно з п.п.5, 6 договору №4В13645И/П від 16.11.2016р., у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок. Зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у п.5 договору.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за договором (п. 11 договору).

Договір №4В13645И/П від 16.11.2016р. було укладено сторонами із застуванням електронного цифрового підпису у відповідності до угоди від 09.09.2016р., укладеної сторонами (п. 17 договору).

З наявної у матеріалах справи копії платіжного доручення №15 від 17.11.2016р. (а.с.16), вбачається, що позивачем перераховано відповідачу-1 кошти у розмірі 247 952 037,31грн., з призначенням платежу: виконання обов'язків по кредитному договору №4В13645И від 10.10.2013р. згідно договору поруки №4В13645И/П від 16.11.2016р.

Спір у даній справі виник внаслідок того, що, за твердженням позивача, він як поручитель, виконав обов'язок ТОВ "Вілоріс" перед ПАТ "КБ "Приватбанк" за кредитним договором №4В13645И від 10.10.2013р. на загальну суму 247 952 037,31грн.

Відтак, позивач зазначає, що у відповідності до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України він став новим кредитором за кредитним договором №4В13645И від 10.10.2013р., проте відповідачі не визнають факт погашення заборгованості та факт переходу прав кредитора до нього, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначає про те, що:

- відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові;

- обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права в боку відповідачів;

- факт переходу до позивача прав кредитора внаслідок сплати коштів по договору поруки, не підлягає встановленню в окремому судовому провадженні (оскільки такі вимоги являють собою вимоги про встановлення юридичних фактів) та має досліджуватись і оцінюватись поряд з іншими доказами при розгляді спору щодо певної матеріально-правової вимоги.

Судом першої інстанції, як встановлено вище, у задоволенні позовних вимог відмовлено, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 553, 554 цього ж Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною другою статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до пункту 8 договору поруки № 4В 13645И/П від 16.11.2016, до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язання боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Отже, порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 ЦК України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

З урахуванням вищенаведеного, можна зробити висновок, що вимоги про визнання відсутнім права в одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за кредитними договорами, які погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за кредитними договорами, сплачених поручителем, не є вимогами про встановлення юридичних фактів, однак такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 (провадження № 12-88гс18).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 і п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За змістом ГПК України, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 278 ГПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, провадження у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" підлягає закриттю, а апеляційна скарга, з огляду на викладені в ній вимоги, залишається без задоволення.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" про витребування у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» належним чином засвідчені копії: кредитного договору від 10.10.2013 №4В13645И; розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів, станом на 18.11.2016, за кредитним договором від 10.10.2013 №4В13645И задоволенню не підлягає, у зв'язку з наведеними вище висновками судової колегії.

Керуючись ст.ст. 231, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі № 910/10719/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі № 910/10719/18 скасувати.

3. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айлант Сервіс" до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілоріс" про визнання права вимоги та визнання відсутнім права вимоги - закрити.

4. Матеріали справи №910/10719/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.П. Зубець

С.І. Буравльов