ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2300/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 05-101 від 31.10.2018 р., член дирекції;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 22.01.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2018 року, повний текст якого підписаний 12.10.2018 (суддя Суховаров А.В., м. Дніпро) у справі №904/2300/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Тіско Україна", м.Дніпро

про стягнення 305 885,91 грн. штрафних санкцій за договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Тіско Україна" (далі - Відповідач) про стягнення суми заборгованості за договором поставки № 474 від 10.11.2016 у розмірі 305 885, 91 грн., з яких: 270 060, 97 грн. неустойка, 35 824, 94 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань з поставки передплаченого позивачем товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2018 у справі №904/2300/18 (суддя Суховаров А.В.) позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Тіско Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 27 006,10 грн. неустойки, 4 050,91 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2018 року у даній справі, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачем поставлено позивачу лише лист 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1536 кг згідно видаткової накладної №700 від 25.04.2018, в той час, як інший товар, передбачений специфікацією №1 від 19.03.2018 відповідачем не поставлено.

При цьому, відповідачем поставлено листи, не передбачені Специфікацією №1 від 19.03.2018, проте, позивач прийняв вказані листи, оскільки підприємство позивача є машинобудівним підприємством і має потребу у металопрокаті. Разом з тим, скаржник вказує, що між ним та відповідачем не укладалось додаткових угод до Специфікації №1 від 19.03.2018 до Договору №474 від 10.11.2016, згідно яких сторонами погоджено зміну асортименту і кількості товару та строків його поставки, а тому, постачальник повинен був здійснити поставку відповідно до умов Специфікації №1.

Також, скаржник зазначає, що товарно-транспортна накладна №Р700 та видаткова накладна №700, не є належними доказами, оскільки підписи на вказаних накладних не належать представнику перевізника ОСОБА_3 Крім того, рахунки, на які посилається відповідач в частині оплати позивачем отриманого замовленого у відповідача товару, є неналежними доказами по справі, оскільки відповідачем не надано доказів їх вручення позивачу.

Також, суд першої інстанції не встановив, які саме виняткові обставини існували для зменшення розміру неустойки та фактично врахував лише інтереси Відповідача, оскільки знайшов підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача лише 10% заявленої позивачем неустойки.

На думку Позивача, таке істотне зменшення розміру неустойки не відповідає принципу розумності та справедливості, оскільки Позивач у розрахунку позовних вимог нарахував відповідачу неустойку не за весь період прострочення. Зокрема, за прострочення поставки частини товару Позивач просить стягнути неустойку всього за три дні прострочення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Тіско Україна" у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що позивачем не надано доказів поставки товару у кількості меншій, ніж обмовлено сторонами, якими в розумінні положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю №П-7 є відповідний акт. У зв'язку з чим, позивачем не доведено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору в частині поставки товару у кількості, що не відповідає Специфікації №1 від 19.03.2018.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2018 відновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2018 року у справі № 904/2300/18; розгляд справи призначено на 23.01.2019 року; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 23.01.2019 року Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

10.11.2016 між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) укладено договір №474 (далі - Договір), згідно якого постачальник зобовязується передати у власність покупця металопрокат (далі - товар), а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар асортимент, якість та ціна якого визначено специфікаціями (далі - Специфікація), які є його невідємною частиною (п.1.1 Договору)

Згідно з п.2.1 Договору ціна товару зазначається у Специфікаціях, які додаються до Договору та є його невідємною частиною.

Асортимент та якість товару, що поставляється за Договором, повинні відповідати зазначеним в Специфікації (п.3.1 Договору)

Якість товару, що поставляється за Договором, повинна відповідати робочим кресленням, технічним та іншим умовам, зазначеним у Специфікації, та підтверджується сертифікатом якості постачальника (п.3.2 Договору)

Товар за Договором поставляється партіями у обємах, строках та на умовах, зазначених у Договір та/або Специфікаціях (п.4.1 Договору)

Умови поставки товару викладаються сторонами згідно Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" в редакції 2010 (п.4.2 Договору)

За умовами пункту 5.1 Договору товар вважається прийнятим за кількістю та у відповідності до кількості, зазначеній у видатковій накладній, за якістю відповідно до сертифікату якості постачальника.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем відповідно Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженій постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 УРСР від 25.04.1966 №П-7 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженій постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 УРСР від 15.06.1965 №П-6 (п.5.2 Договору)

Строки поставки визначаються у Специфікаціях до Договору (п.7.1 Договору)

За порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 8% від загальної вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення. Крім того, у випадку не поставки/недопоставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від загальної вартості непоставленого/недопоставленого товару (п.8.1 Договору)

Специфікацією №1 від 19.03.2018 позивачем та відповідачем погоджено найменування, асортимент, кількість та ціну товару:

Найменування товару Од.виміру Кількість Ціна за од. без ПДВ, грн. Сума без ПДВ, грн.
Лист 321/08Х18Н10Т 30,0*1510*650 N01кг236,0089,1721 044, 12
Лист 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01кг1152,0089,17102 723, 84
Лист 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01кг1536,0089,17136 965, 12
Лист 321/08ХІ8Н10Т 10,0*2000*6000 N01кг1960,0089,17174 773, 20
Всього:435 506, 28
ПДВ 87 101, 26
Всього з ПДВ 522 607, 54

Розділом 3 Специфікації №1 визначено умови оплати товару:

3.1 Попередня оплата у розмірі 50% загальної вартості, що поставляється за Специфікацією, сплачується покупцем протягом 5 банківських днів від дати підписання сторонами Специфікації.

3.2. Залишок грошових коштів у розмірі 50% загальної вартості товару, що поставляється згідно Специфікації, сплачується покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з дати письмового повідомлення про готовність відвантаження товару зі складу постачальника.

Умови поставки: EXW, склад постачальника за адресою: м. Дніпро, вул. Даніїла Галицького 10 (вул. Будьонного 10) "Інкотермс" в редакції 2010 року (п.5 Специфікації №1).

Відповідно до пункту 6 Специфікації №1 сторонами визначено строк поставки товару протягом 21 (двадцяти одного) дня з моменту 50% передплати. Продавець має право на передчасну поставку.

05.03.2018 та 07.03.2018 відповідачем виставлено на оплату позивачу рахунки №531, №558, згідно яких позивачем здійснено 50% передплати вартості замовленого позивачем товару на загальну суму 261 303, 77 грн. (а.с.22)

Позивач вказує, що відповідачем здійснено часткову поставку товару, а саме поставлено лист 321/08Х18Н10Т*2000*6000 N01 вагою 1536 кг згідно видаткової накладної №700 від 25.04.2018 та отриманий представником позивача ОСОБА_5 згідно довіреності №2609 від 24.04.2018, в той час, як лист 321/08Х18Н1ОТ 30,0*1510*650 N01 вагою 236 кг, лист 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1152 кг та лист 321/08 Х18Н10Т 10,0*2000*6000 N01 вагою 1960 кг відповідачем не поставлені.

За викладених обставин, позивач, враховуючи поставку отриманого товару з простроченням та недопоставку товару, нарахував до сплати відповідачу у відповідності до приписів пункту 8.1 Договору неустойку та штраф:

- неустойку у розмірі 270 060, 97 грн. (184 081, 12 грн. + 85 979, 85 грн.), з яких:

184 081, 12 грн. розмір неустойки за прострочення поставки товару з 11.04.2018 по 24.04.2018 листа 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1536 кг.,

85 979, 85 грн. - розмір неустойки за прострочення поставки товару з 11.04.2018 по 24.05.2018 - листа 321/08Х18Н1ОТ 30,0*1510*650 N01 вагою 236 кг, листа 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1152 кг та листа 321/08 Х18Н10Т 10,0*2000*6000 N01 вагою 1960 кг;

- штраф за непоставку листів 3211/08Х18Н10Т 30,0*1510*650 N01 вагою 236 кг, 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1152 кг, 321/08 Х18Н10Т 10,0*2000*6000 N01 вагою 1960 кг.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми неустойки та штрафу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не спростовано факту поставки товару відповідачу, а тому підстави для стягнення з відповідача суми штрафу за непоставку/недопоставку товару, передбаченого приписами пункту 8.1 Договору, відсутні.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування неустойки у розмірі 270 060, 97 грн, суд визнав їх обґрунтованими, проте, дійшов висновку, що розмір підлягаючих до стягнення санкцій є значним, а тому, з огляду на принцип розумності та справедливості, а також, враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником, незначний період прострочення поставки товару, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача 10% заявленої позивачем неустойки, що становить суму 27 006,10 грн., тоді як в решті позовних вимог про стягнення неустойки відмовив.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В процесі розгляду справи між сторонами постало спірне питання щодо кількості товару, поставленого відповідачем на замовлення позивача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідачем поставлено позивачу лише лист 321/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1536 кг згідно видаткової накладної №700 від 25.04.2018, в той час як інший товар, передбачений специфікацією №1 від 19.03.2018 відповідачем не поставлено, з огляду на наступне.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст. 699 ЦК України)

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч.1 ст. 670 ЦК України)

Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами (ч.1 ст. 671 ЦК України).

Відповідно до ст. 672 ЦК України якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред'явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до частини 1 статті 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Претензії відносно кількості поставленого товару предявляються покупцем постачальнику в момент приймання товару за видатковою накладною (п.5.4 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору товар, який не відповідає умовам Договору та/або специфікації щодо якості, або поставлений з порушенням умов Договору, може прийматися покупцем на відповідальне зберігання до вирішення розбіжностей.

Крім цього, при прийнятті судового рішення, як вірно зазначив господарський суд, слід керуватися не лише договором, тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Так, приписами пункту 16 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженій постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 УРСР від 15.06.1965 №П-6 (далі Інструкція П-6) визначено, що у випадку якщо при прийманні продукції виявиться нестача, отримувач зобовязаний призупинити подальше приймання товару, забезпечити схоронність продукції, а також вжити заходи до запобігання його змішення з іншою однорідною продукцією. Про виявлену нестачу продукції складається акт за підписом осіб, що здійснюють приймання товару.

Згідно приписів пункту 17 Інструкції П-6 одночасно з призупиненням приймання товару отримувач зобовязаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акта представника місцевого відправника, а якщо продукція отримана в оригінальній упаковці або у пошкодженій тарі виробника, який не є відправником, - представника місцевого відправника. Представник іногороднього відправника (виробника) зобовязаний зявитись не пізніше наступного дня після отримання виклику, якщо в ньому не зазначено інший термін явки.

Положеннями пункту 17 Інструкції П-6 визначено, що повідомлення про виклик представника відправника (виробника) повинно бути направлено (передано) йому телеграфом (телефоном) не пізніше 24 годин. У повідомленні має бути зазначено:

а) найменування продукції, дата та номер рахунку-фактури або номер транспортного документа, якщо до моменту виклику рахунок не отримано;

б) кількість недопоставленої продукції та характер нестачі (кількість окремих місць, внутрішньотарна нестача, нестача у пошкодженій тарі і т.ін.);

в) стан пломб;

г) вартість непоставленої продукції;

д) час, на який призначено приймання продукції за кількістю.

Відповідно до пункту 18 Інструкції П-6 у випадку неявки представника відправника (виробника) на виклик отримувача, а також у випадках, коли виклик представника іногороднього відправника (виробника) не є обовязковим, приймання продукції за кількістю та складання акта про нестачу здійснюється:

а) за участю представника іншого підприємства (організації), визначеного керівником або заступником керівника цього підприємства (організації) або

б) за участю представника спільноти підприємства отримувача, призначеного керівником або заступником керівника підприємства з числа осіб, затверджених рішенням заводського, фабричного або місцевого комітету профспілки або цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством-отримувачем, якщо відправник (виробник) надав згоду на одностороннє приймання товару.

Відповідно до видаткової накладної № 700 від 25.04.2018 відповідачем здійснено поставку наступного товару, а саме:

- лист 321Н/08 Х18Н10Т 10,0*2000*6000 N01 вагою 1960 кг;

- лист 321Н/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01 вагою 1570 кг;

- лист 321/08Х18Н10Т*2000*6000N01 вагою 1536 кг;

- лист 321Н/08Х18Н1ОТ 30,0*1510*650 N01 вагою 236 кг.

Вищезазначена видаткова накладна підписана представником позивача ОСОБА_6 згідно довіреності №2609 від 24.04.2018 із зазначенням "отримано лист 321Н/12X18H10T 16,0х2000х6000х01. Вага: 1152 кг.".

Дане зауваження представника позивача на накладній обумовлено тим, що фактично Відповідачем друга позиція за накладною (лист 321Н/08Х18Н10Т 16,0*2000*6000 N01) поставлена у кількості 1 570 кг, в той час як покупцем прийнято лише 1 152 кг.

При цьому, посилання представника позивача на те, що ним не отримано іншої продукції, перелік якої наведено у вказаній накладній, відсутні.

Колегія суддів констатує, що асортимент товару за видатковою накладною № 700 від 25.04.2018 (позиції 1, 2, 4) дійсно відрізнявся від асортименту товару, зазначеному у Специфікації №1 до Договору, а саме після маркування товару "лист 321" стоїть літера "Н".

Відповідно до ч. 4 ст. 672 ЦК України товар, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, є прийнятим, якщо покупець у розумний строк після його одержання не повідомив продавця про свою відмову від нього.

В той же час, на виконання приписів пункту 3.2 Специфікації №1 позивачем здійснено остаточний розрахунок за поставлений товар 25.04.2018 (а.с.71, 72), що свідчить про погодження позивачем дій відповідача щодо поставки товару у кількості, асортименті та якості, що відповідає Специфікації №1.

Більш того, у претензії Позивача на адресу Відповідача від 27.04.2018 за № 05-125 Позивач підтвердив, що товар поставлено у повному обсязі, тільки із простроченням (а.с. 55).

На підставі викладеного, колегія суддів констатує, що Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" у розумний строк після одержання товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, не повідомив продавця про свою відмову від нього, у зв'язку з чим товар вважається прийнятим покупцем.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази реалізації покупцем своїх прав, передбачених Цивільним кодексом України, Договором та Інструкцією П-6, а саме:

- позивач не вимагав передання кількості товару, якої не вистачає; не відмовився від переданого товару та його оплати; не вимагав повернення сплаченої за нього грошової суми (ч.1 ст. 670 ЦК України);

- позивач, прийнявши за його доводами, лише частину товару, що відповідає умовам договору, не відмовився від решти товару; або не відмовився від усього товару; не вимагав заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором, а натомість прийняв увесь товар (ч. 2 ст. 672 ЦК України);

- позивач не призупинив приймання товару та не звернувся до відповідача з пропозицією щодо явки уповноваженого представника останнього для складання акту приймання товару за кількістю (п.п. 16, 17 Інструкції П-6);

- претензії відносно кількості поставленого товару покупцем постачальнику в момент приймання товару за видатковою накладною не предявлялися (п.5.4 Договору);

- товар, який не відповідає умовам Договору та/або специфікації щодо якості, або поставлений з порушенням умов Договору, покупцем на відповідальне зберігання до вирішення розбіжностей не прийнято (п. 5.5 Договору).

На підставі викладеного, з огляду на поведінку позивача під час та після приймання товару, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що позивачем не надано доказів поставки товару у кількості меншій, ніж обмовлено сторонами, у зв'язку з чим не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору в частині поставки товару у кількості, що не відповідає Специфікації №1 від 19.03.2018.

За змістом приписів частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Як вбачається з долученого відповідачем до матеріалів справи висновку незалежної випробувальної лабораторії ТОВ "НВП "УКРІНТЕХ" П-У 0693 від 11.07.2018 року та висновку експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати №ГО-1560 від 16.07.2018 року (а.с.104-108) вказаними експертними установами було досліджено марку сталі, яка була зазначена для поставки позивачу згідно Специфікації №1 за Договором та марку сталі, яка була поставлена позивачу та у повному обсязі за вагою та вартістю прийнята позивачем 25.04.2018 року.

За результатом дослідження незалежної випробовувальної лабораторії ТОВ "НВП "УКРІНТЕХ" П-У 0693 від 11.07.2018 року встановлено, що літера "Н" після маркування сталі вказує на те, що сталь AISI 321H "high qualiti" тобто високоякісна. Разом з тим, вказаним експертним висновком встановлено, що марки сталей AISI 321 та AISI 321Н можуть виступати замінниками одна одної.

За змістом висновку експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати №ГО-1560 від 16.07.2018 року встановлено, що марки сталі 321 та 321Н є аналогами.

За викладених обставин, господарський суд дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості заперечень відповідача в частині правомірності поставки позивачу товару, який є аналогом замовленого позивачем товару, що спростовує твердження позивача в частині поставки відповідачем товару, що не відповідає вимогам товару, поставка якого погоджена сторонами згідно Специфікації №1 від 19.03.2018.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача пеню та штраф, як відповідальність за несвоєчасно поставлений та непоставлений/недопоставлений товар, не вимагаючи при цьому повернення коштів за непоставлений товар або зобовязання відповідача поставити відповідний товар (ч.1 ст.670 ЦК України), а з огляду на відсутність будь-яких інших угод між сторонами, поставлений товар відповідає умовам погодженої специфікації, що підтверджується, зокрема, листом позивача (а.с.57), згідно якого позивач заперечує не про недопоставку товару (або його непоставку), а навпаки наполягає на поверненні зайво поставленого товару.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За викладених обставин, господарський суд, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, прийшов до правильного висновку, що позивачем не спростовано факту поставки товару відповідачу, а тому підстави для стягнення з відповідача суми штрафу за непоставку/недопоставку товару, передбаченого приписами пункту 8.1 Договору, відсутні.

Щодо прострочення відповідачем поставки товару позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на те, що позивачем здійснено 50% передплати вартості товару 20.03.2018, строк поставки товару, у відповідності до приписів пункту 6 Специфікації №1 від 19.03.2018, є таким, що настав 10.04.2016, проте позивачем здійснено поставку товару 25.04.2018, а відтак, прострочення поставки товару становить 14 днів за період з 11.04.2018 по 24.04.2018.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування неустойки у розмірі 270 060,97 грн, колегія суддів визнає їх обґрунтованими.

В той же час, частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір санкцій, які підлягають до стягнення, є занадто значним, а тому, з огляду на принцип розумності та справедливості, а також враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником (100%), причини несвоєчасного виконання зобовязання, незначний період прострочення поставки товару (14 днів), наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 10% заявленої позивачем неустойки, що становить суму 27 006, 10 грн., тоді як в решті позовних вимог про стягнення неустойки слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків/понесених ним втрат в результаті затримки відповідачем поставки товару на 14 днів.

Таким чином, фактичні обставини справи підтверджують висновок місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки та спростовує доводи апеляційної скарги.

Решта доводів апеляційної скарги колегією суддів відхиляються з огляду на встановлені обставини справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283, 287 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2018 року у справі №904/2300/18 залишити без змін, відновивши його дію.

Судові витрати Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 28.01.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін