ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 січня 2019 р. Справа № 903/831/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт"

до відповідача: фізичної особи - підприємця Вихованця Сергія Вікторовича

про стягнення 420000 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Кобись Є.О.

Представники сторін: н/з

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт" звернулося з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Вихованця Сергія Вікторовича про стягнення з останнього 420000 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики). Разом з тим, позивачем подано заяву(вх.01-68/73/18) про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 15.12.2018р. розгляд справи по суті призначено на 24.01.2019р.

15.01.2019р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.

24.01.2019р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, встановив:

22 березня 2018 року між позивачем і відповідачем укладено Договір №22/03/18 про надання поворотної фінансової допомоги (позики). Згідно умов договору ТОВ "Комерційна фірма "Левіт" (позикодавець) передає у власність фізичній особі - підприємцю Вихованцю Сергію Вікторовичу (позичальнику) кошти (позику), а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцеві в порядок та у строк, визначені договором (п.1.1 договору).

23.03.2018р. на виконання умов договору ТОВ"Комерційна фірма "Левіт" надало фізичній особі-підприємцю Вихованцю Сергію Вікторовичу поворотну фінансову допомогу у розмірі 526 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: №1308 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1309 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1310 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1311 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1312 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1313 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1313 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1314 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1315 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн.; №1316 від 23.03.2018р. на суму 31 000 грн.; №1317 від 23.03.2018р. на суму 55 000 грн. (а.с.13-22).

Пунктом 4.1. договору позичальник зобов'язався протягом дії договору повернути позику позикодавцеві.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що строк дії договору закінчується 30.04.2018р.

Однак, позичальник свої зобов'язання щодо повернення позики виконав частково на загальну суму 106 000 грн. (а.с.23-27).

Тобто неповернутою залишалась сума 420 000 грн. (526 000 - 106 000 грн.)

20.09.2018р. позивач направив відповідачу претензію про сплату 420 000 грн. заборгованості.

Однак, станом на 24.01.2019р. заборгованість в сумі 420 000 грн. відповідачем не погашена, що також підтверджується довідками позивача від 15.01.2019 р. та від 24.01.2019 р.(а.с.90-93, а.с.96-98).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, інших правових актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 14.1.257. ст. 14 Податкового Кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку про підставність пред'явленого позову, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі у розмірі 420 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що спір до суду було доведено з вини відповідача, то судові витрати в сумі 6300 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України суд покладає на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 629, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. ст.73-79, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Вихованця Сергія Вікторовича (АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Левіт» (адреса: 43006, м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2, ідн. код: 39237094) 420 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики), а також витрати по судовому збору в сумі 6 300,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

25.01.2019

Суддя М. С. Шум