ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2019 р. Справа№ 910/10241/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Суліма В.В

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 (повне рішення складено - 08.10.2018)

у справі № 910/10241/18 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Приватного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"

про стягнення 66 515, 90 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

До відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), а скаржником подано заперечення на нього.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

02.08.2018 Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - ПрАТ "АК"Київводоканал") звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" (надалі - ПрАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2") грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод у розмірі 66 515,90 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем належним чином не виконувались зобов'язання за договором № 04089/5-04 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 30.03.2004.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2019 у данній справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ПрАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" на користь ПрАТ "АК"Київводоканал" 66 515, 90 грн - плати за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод та 1 762, 00 грн - судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що встановлено факт невиконання відповідачем обов'язку щодо отримання Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва за період з 01.04.2014 по 28.02.2017, позивач має право на застосування до відповідача оперативно-господарської санкції у вигляді застосування п'ятикратного розміру тарифу на послугу з водовідведення, яка за розрахунком позивача, який перевірений судом та визнаний обґрунтованим, складає 66 515,90 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

26.10.2018 ПрАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Києва від 08.10.2018 у даній справі та ухвалити нове - про відмову у задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст. 14 Цивільного кодексу України). Відповідач не може бути примушений до виконання обов'язків, які він на себе не приймав. Тому, судом було невірно застосовано оперативно-господарської санкції, які не передбачені Договором.

Скаржник обґрунтовує скаргу тим, що оскільки позивач звернувся з позовною заявою до суду 02.08.2018 року, то перебіг строку позовної давності за заявленими позивачем вимогами щодо стягнення плати за скид відповідачем стічних від у міську каналізаційну мережу без Умов на скид у сумі 66 515, 90 грн. за період з 01.04.2014 року по 28.02.2017 року заявлено за межами трирічного строку визначеного чинним законодавтсвом.

Апелянт зазначає, що саме договір регулює порядок оплати водопостачання, розмір та порядок оплати за скид стічних вод та має передбачати відповідальність, що є істотними умовами для таких договорів. Така відповідальність, як п'ятикратний розмір тарифу на послуги водовідведення за скид стічних вод у систему каналізації без отримання Умов на скид ні Договором, ні Правилами №37 не передбачена.

4. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

ПрАТ "АК"Київводоканал" 10.12.2019 подано відзив на апеляційну скаргу у справі №910/10241/18 (з доказами направлення його іншій стороні), який прийнято судом до розгляду з огляду на наступне.

Так, з повідомлення про вручення поштового відправлення вх. № 09.2-04/12792/18 від 04.12.2018 вбачається отримання ПрАТ "АК"Київводоканал" ухвали Північного апеляційного господарського суду 29.11.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

З урахуванням отримання позивачем ухвали суду 29.11.2018 та поданням вказаного відзиву протягом 10 днів з дня отримання ухвали, апеляційний суд не вбачає підстав для залишення відзиву без розгляду з урахуванням ч. 2 ст. 207 ГПК України.

ПрАТ "АК"Київводоканал" у своєму відзиві проти доводів, викладених у апеляційній скарзі заперечив, посилаючись на те, що правилами №1879, які є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканали надають послуги з водовідведення, регламентований обов'язок щодо отримання апелянтом дозволу (умов) на скид стічних вод та сплати донарахувань за скид стічних вод без дозволу (умов) на скид стічних вод та просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу ПрАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі №910/10241/18 - без змін.

Також в своєму відзиві позивач посилається на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/23088/17, в якій зазначено, що визначена плата за скид стічних вод без дозволу не є штрафом (адміністративно-господарською санкцією) у розумінні статей 238-241 Господарського кодексу України, а є оперативно-господарською санкцією у розумінні статей 217, 219, 235, 237 Господарського кодексу України.

5. Узагальнені доводи заперечень щодо відзиву на апеляційну скаргу

Заперечень на відзив від час апеляційного провадження до Північного апеляційного господарського суду не надходило.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи, обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

30.03.2004 між п ПрАТ "АК"Київводоканал" (постачальник) та ПрАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" (абонент) укладено договір № 04089/5-04 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - договір), за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з постачання питної води та приймати від нього стічні води у міську каналізаційну мережу, а відповідач зобов'язувався здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 (Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.5. договору абонент забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Як передбачено в п. 2.1.4. дговору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності із розділом 21 Правил користування.

Приписами п. 7.1. договору встановлено, що цей договір діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

За умовами п. п. 7.2., 7.3. договору договір може бути розірвано лише за взаємною згодою сторін або у судовому порядку. Сторона, що бажає розірвати договір має письмово попередити про це другу сторону за один місяць до визначеної дати припинення договору.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - правила), які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 1.4. правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення населених пунктів України здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.2. правил приймання № 37 останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 1.4. Правил № 37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4. правил приймання № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Відповідно до статей 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статей 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690; пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов'язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення .

Згідно з пунктом 2.4 правил № 1879 абоненти зобов'язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

У відповідності до положень пункту 3.3. правил № 1879 абоненти зобов'язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (пункт 8.1 правил № 1879).

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів уноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Відповідно до пункту 8.6 правил № 1879 при порушенні цих Правил та Правил користування № 190 водоканал: за період самовільного (при відсутності чинного договору) користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з пунктом 7.8 розділу 7 цих правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Як зазначає позивач, в порушення умов договору та норм чинного законодавства України відповідач у період з 01.04.2014 по 28.02.2017 здійснював скид стічних вод у систему каналізації м. Києва без отримання Умов на скид стічних вод, у зв'язку з чим відповідачу була нарахована плата за скид без Умов на скид стічних вод у розмірі 66 515,90 грн. (розрахунок плати №15/ВУ-Ф-09/404-02-2017 від 05.04.2017 міститься у матеріалах справи).

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист-попередження від 05.04.2017 про виявлення факту порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва з розрахунком №15/ВУ-Ф-09/404-02-2017 від 05.04.2017, який було отримано останнім 27.04.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №420 та залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами протягом спірного періоду (з 01.04.2014 по 28.02.2017) складались та підписувались акти про зняття показань з приладу обліку, в яких відображався поточний стан приладу обліку та фіксувались показники з приладу обліку води.

7. Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням своєчасно поданого відзиву та заперечень.

8. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та запереченнях на відзив

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 217 ГК України встановлено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 219 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 ГК України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Пунктом 8.1. Правил № 1879 передбачено відповідальність абонента за скидання стічних вод без умов на скид або після закінчення строку їх дії в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Суд встановив відсутність у матеріалах справи доказів отримання відповідачем умов на скид у період з 01.04.2014р. по 28.02.2017.

Судом відхиляються наступні доводи апелянта стосовно того, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, а особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст. 14 Цивільного кодексу України), тому відповідач не може бути примушений до виконання обов'язків, які він на себе не приймав.

В пункті 1.1. договору відповідач взяв на себе зобов'язання дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (Правила приймання).

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач у порушення вимог чинного законодавства України не отримав Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва за період з 01.04.2014 по 28.02.2017, у зв'язку з чим позивачем і застосовано вказану санкцію.

Враховуючи зазначені положення законодавства, рішення постачальника про нарахування абоненту 66 515,90 грн. вартості послуг з водовідведення за весь період відсутності Умов на скид є оперативно-господарською санкцією.

Приписами ч. 1, 2 ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарської санкції є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням такої санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/23088/17 зазначено, що визначена у справі плата за скид стічних вод без дозволу не є штрафом (адміністративно-господарською санкцією) у розумінні статей 238-241 Господарського кодексу України, а є оперативно-господарською санкцією у розумінні статей 217, 219, 235, 237 Господарського кодексу України, яка в силу ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та ч. 6 ст. 13 Закону Ураїни «Про судоустрій і статус суддів» врахована судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно того, що саме договір регулює порядок оплати водопостачання, розмір та порядок оплати за скид стічних вод та має передбачати відповідальність, що є істотними умовами для таких договорів. Така відповідальність, як п'ятикратний розмір тарифу на послуги водовідведення за скид стічних вод у систему каналізації без отримання Умов на скид ні Договором, ні Правилами №37 не передбачена.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку щодо отримання Умов на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва за період з 01.04.2014 по 28.02.2017, позивач має право на застосування до відповідача оперативно-господарської санкції у вигляді застосування п'ятикратного розміру тарифу на послугу з водовідведення, яка за розрахунком позивача складає 66 515,90 грн, який перевірено судами першої та апеляційної інстанції, визнано обґрунтованим.

Щодо доводів апелянта про те, що оскільки позивач звернувся з позовною заявою до суду 02.08.2018 року, то перебіг строку позовної давності за заявленими позивачем вимогами щодо стягнення плати за скид відповідачем стічних від у міську каналізаційну мережу без Умов на скид у сумі 66 515, 90 грн. за період з 01.04.2014 року по 28.02.2017 року заявленого за межами трирічного строку, визначеного чинним законодавством, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Так, відповідно ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

З матеріалів вбачається, що після виявлення факту порушення Правил №1879 позивачем було здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод без Умов на скид за період з 01.04.2014 по 28.02.2017 на загальну суму 66 515,90 грн.

На виконання вищезазначених норм та у зв'язку з невиконання відповідачем вимог правил № 1879 та неотримання умов на скид стічних вод, позивачем направлено на адресу відповідача лист-попередження від 05.04.2017 щодо сплати нарахувань за скид стічних вод без умов на скид стічних вод в розмірі 66 515,90 грн з розрахунком №15/ВУ-Ф-09/404-02-2017 від 05.04.2017, з проханням його оплатити в 10-денний термін з дня одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, лист-попередженням з розрахунком отримано відповідачем 27.04.2017, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (штрих-код № 02 5), отже, відповідач повинен був його оплатити до 10.05.2017 року (з урахуванням того, що останній день визначеного строку (07.05.2017) припадає на вихідний день, а 8-9 травня 2017 з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 №850-р "Про перенесення робочих днів у 2017 році" - святкові дні) включно, таким чином строк позовної давності за вимогами про стягнення 66 515,90 грн почав свій перебіг 11.05.2017 року та станом на день звернення позивача з даним позовом до суду (02.08.2018 року) не сплинув.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний позов заявлено в межах строку позовної давності, а тому підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутні.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано спростовані доводи відповідача про те, що правила № 37, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, на підставі розпорядження Кабінету міністрів України № 166-р були скасовані 10.03.2017, а рахунок позивача було датовано 05.04.2017, тобто після скасування правил № 37, суд першої інстанції вірно відзначає, що позивачем була нарахована плата за скид без Умов на скид стічних вод у розмірі 66 515,90 грн у період, коли відповідач здійснював скид стічних вод у систему каналізації м. Києва без отримання умов на скид стічних вод з 01.04.2014 по 28.02.2017, тобто до дати прийняття названого розпорядження, відтак суд першої інстанції визнає правомірним застосування позивачем до спірних правовідносин в тому числі й Правил № 37.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що з листа позивача № 892/8/8/02-18 від 22.01.2018 вбачається, що договір № 04089/5-04 на поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 30.03.2004 припинив свою дію.

Так, як було вказано вище, за умовами п. п. 7.1.-7.3. договору він діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання та може бути розірвано лише за взаємною згодою сторін або у судовому порядку. Сторона, що бажає розірвати договір має письмово попередити про це другу сторону за один місяць до визначеної дати припинення договору.

Як вказує позивач у своїх заявах по суті, оскільки ним листів (попереджень) про розірвання договору відповідачу не направлялось і від відповідача таких листів (попереджень) отримано не було, в судовому порядку договір не розривався, а, в свою чергу, відповідачем не надано суду доказів протилежного, укладений між сторонами договір діяв як у період, за який нараховано плату без умов на скид, так і продовжує діяти на сьогодні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Враховуючи все вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що заявлені в справі №910/10241/18 позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 66 515,90 грн плати за скид стічних вод в систему каналізації м. Києва без умов на скид стічних вод.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 66 515,90 грн, тобто, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, справа є малозначною. За загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 254, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі №910/10241/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі №910/10241/18 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2".

4. Матеріали справи №910/10241/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Сулім