РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.02.2019Справа № 910/15316/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп»

до Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 73813,26 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Я.І. Мухіна

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариство «Київенерго» про стягнення 73813,26 грн. заборгованості за Договором постачання № 1058/ДМТЗ-17 від 18.09.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі вищенаведеного договору позивачем в період з 18.12.2017 по 21.02.2018 було здійснено поставку товару відповідачу згідно наведених у позовній заяві видаткових накладних на загальну суму 73813,26 грн., проте відповідач, в порушення договоріних зобов'язань, оплату за поставлений товар не здійснив, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

29.11.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/15316/18 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив.

В матеріалах справи наявні докази отримання сторонами ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 про відкриття провадження у справі №910/15316/18.

17.12.2018 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач в повному обсязі заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться протягом 90 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної. Проте, за твердженнями відповідача, постачальником не було надано належним чином оформлених податкових накладних, у зв'язку з чим, на думку відповідача, позивачем було порушено умови укладеного між сторонами договору, а відтак термін оплати за договором не настав. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено, що поданий відзив не підписаний представником відповідача.

За таких обставин, враховуючи приписи ч.2 ст.165 ГПК України, згідно яких встановлено. Що відзив підписується відповідачем або його представником, у суду відсутні підстави для прийняття відзиву до розгляду.

21.01.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2018, зокрема, копії податкових накладних та докази їх направлення до Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відбулась зміна найменування юридичної особи відповідача, новим найменуванням якого є Акціонерне товариство «Київенерго», що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши наявні матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (позивач, постачальник) було укладено Договір постачання №1058/ДМТЗ-17 (далі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець прийняти і оплатити товар за кодами ДК 021:2015:14810000-2 Абразивні вироби; 14522000-6 Промислові алмази, пемза, наждак та інші природні абразиви (далі - товар) (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, кількість, номенклатура, виробник, ціна та вартість товару узгоджуються сторонами під час замовлення та зазначається у видаткових накладних на товар. Товар повинен бути новим та виготовленим не раніше 2017 року.

Згідно з п.3.1 Договору, сума цього договору становить 825607,60 грн. без урахування ПДВ, крім того ПДВ 20% - 165121,52 грн. Разом з ПДВ - 990729,12 грн.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 договору.

Відповідно до п.5.1 Договору, строк поставки товару - протягом 10 днів після отримання замовлення постачальником електронною поштою. Факт прийняття замовлення підтверджується постачальником шляхом направлення покупцю електронного листа з відповідним повідомленням.

Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.5.6 Договору, при поставці постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється, видаткову накладну на товар, що поставляється, сертифікат (або паспорт) якості заводу-виготовлювача на кожну партію товару.

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Згідно з п.10.1 Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов'язань.

Додатковою угодою №1 від 08.12.2017 до Договору постачання №1058/ДМТЗ-17 від 18.09.2017 сторони погодили внести зміни в п.10.1 Договору та продовжили строк дії Договору до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного завершення.

У позовній заяві позивач зазначив, що на виконання умов Договору за період з 18.12.2017 по 21.02.2018 на підставі видаткових накладних ним було поставлено відповідачу узгоджений сторонами товар на загальну суму 73813,26 грн.

Товар було прийнято відповідачем (покупцем) без жодних претензій та зауважень.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснив оплату товару, поставленого за вказаними у позові видатковими накладними, у зв'язку з чим прострочена заборгованість відповідача склала 73813,26 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст.76-79 ГПК України).

Згідно із ст.86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору №1058/ДМТЗ-17 свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

По матеріалам справи судом встановлено, що відповідно до видаткових накладних №2336 від 18.12.2017, №2337 від 18.12.2017, №98 від 22.01.2018, №105 від 22.01.2018, №103 від 06.02.2018, №318 від 20.02.2018, №325 від 21.02.2018 позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 73813,26 грн.

Наведені видаткові накладні на загальну суму 73813,26 грн. приймаються судом у якості належних доказів по справі, що підтверджують факт поставки позивачем товару на загальну суму 73813,26 грн. та прийняття цього товару відповідачем без зауважень по кількості та якості.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не здійснив оплату в сумі 73813,26 грн. за товар, поставлений позивачем на підставі зазначених вище видаткових накладних, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за спірний товар станом на момент подання позову становила 73813,26 грн.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом враховано, що не надання позивачем податкових накладних відповідачу, які не є первинними документами та слугують для формування фінансової і податкової звітності товариства, не може слугувати підставою для звільнення відповідача від відповідальності, оскільки не надання податкової накладної не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а відтак не звільняє відповідача від обов'язку оплатити товар у встановлені договором строки.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії податкових накладних на поставлений відповідачу товар та докази реєстрації останніх в Державній фіскальній службі України.

Крім того, пунктом 5.4 Договору визначено, що товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних, а п.4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дня підписання сторонами видаткової накладної.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт того, що позивачем отримано спірний товар на загальну суму 73813,26 грн. на підставі наявних у матеріалах справи видаткових накладних, вказана обставина не заперечується відповідачем, відтак отримавши спірний товар, відповідач зобов'язаний його оплатити.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 73813,26 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається із оплати позивачем судового збору в розмірі 1762 грн. та 500 грн. запланованих витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1762 грн. покладається на відповідача.

Документів на підтвердження інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, позивачем суду не надано.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 232, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 31; ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Абразив Груп» (69084, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Магістральна, буд. 100А; ідентифікаційний код 33703603) заборгованість у розмірі 73813 (сімдесят три тисячi вісімсот тринадцять) грн. 26 коп. та судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 04.02.2019.

Суддя О.В. Гумега