УХВАЛА

31 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/1038/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі Господарського суду Донецької області

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 про повернення без розгляду апеляційної скарги.

Проте зазначену касаційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду розмір ставки судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином за подання касаційної скарги у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" мало сплатити судовий збір у сумі 1 762,00 грн., проте доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі скаржник до касаційної скарги не додав, що вбачається також з переліку додатків, доданих до касаційної скарги.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що листом Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві № 05-12/1731-6167 від 18.06.2018 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Рахунок отримувача: 6007;

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

- Символ звітності банку: 207.

Отже, скаржнику необхідно надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі у сумі 1 762,00 грн.

Частиною 1 статті 291 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та додатків, доданих до касаційної скарги, скаржник не надав жодних доказів на підтвердження надіслання копій касаційної скарги іншим учасникам справи.

Таким чином, скаржнику необхідно надати суду належні докази на підтвердження направлення копії цієї касаційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У поданій касаційній скарзі скаржник вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 119, 260, 174 Господарського процесуального кодексу України. При цьому скаржник не зазначає, у чому саме полягає неправильне застосування норм права судом апеляційної інстанції і яким чином це вплинуло на прийняття зазначеного судового акта.

Таким чином, Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис" необхідно обґрунтувати в чому, на його думку, полягало неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі № 905/1038/18 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 15.02.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Пільков