ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5343/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амідас", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором виконання робіт у розмірі 128 382, 01 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Замула Р.О. довіреність від 21.11.2018;

від відповідача - Бурчак П.І. довіреність №197 від 11.10.2018.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Амідас" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором виконання робіт №16142т/1 від 04.10.2016 у розмірі 128 382, 01 грн., з яких: 106 000, 00 грн. - основний борг, 5 000, 00 грн. - 3% річних, 17 381, 13 грн. - інфляційні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань за Договором в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою суду від 04.12.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до положень статті 252 ГПК України.

13.12.2018 позивач надав уточнену позовну заяву, за змістом якої просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амідас" суму заборгованості у розмірі 106 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 13 641, 04 грн., інфляційні у розмірі 10 019, 69 грн.

26.12.2018 відповідач подав заяву, за змістом якої просить суд постановити ухвалу про розгляд справи №904/5343/18 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.12.2018 в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про розгляд справи №904/5343/18 за правилами загального позовного провадження відмовлено, справу №904/5343/18 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.01.2019р. о 12:00 год.

29.12.2018 відповідач надав відзив на позов, згідно якого заперечує проти позову, вказує, що, додана до матеріалів справи Специфікація №1 до Договору без № та без дати, тому відповідачу не зрозуміло, до якого договору вона є Додатком. Разом з тим, відповідач вказує, що всупереч пункту 4.1 Договору, позивачем не виставлено на оплату відповідачу рахунок. Також, відповідач зазначає про відсутність актів, передбачених приписами п.6.6, пп.пп.8.3.1, 8.3.2 Договору, що, на думку відповідача, вказує на відсутність підстав для здійснення розрахунку з позивачем за виконані роботи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

04.10.2016 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладений договір №16142т/1 (далі - Договір), за умовами якого замовник замовляє та зобов'язується прийняти і оплатити, а виконавець зобов'язується надати послуги вказані в Додатку № 1 до цього Договору (п.1.1 Договору)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість послуг за Договором визначається на дату укладання Договору згідно калькуляцій, які затверджуються виконавцем та узгоджуються замовником, та додаються до Договору.

Загальна вартість наданих за цим Договором послуг складає - 2 256 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 376 000, 00 грн. (п.2.2 Договору)

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок за виконані роботи проводиться замовником до 60-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт на підставі рахунку виконавця.

Положеннями пп.8.1.5 Договору визначено обов'язок покупця щодо своєчасного та повного розрахунку наданих послуг.

Специфікацією до Договору (а.с.18) сторонами погоджено виконання ремонту колінчастого валу 2-9 ДГ, 8спч-1 на загальну суму 2 256 000, 00 грн. (з ПДВ)

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем виконано обумовленні Договором роботи, які прийняті позивачем, що підтверджується відповідним актом №1 від 28.02.2017, який підписано представниками позивача, відповідача та скріплено печатками підприємств обох сторін (а.с.20), проте відповідачем порушено зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на суму 106 000, 00 грн. основної заборгованості, несплата якої стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, доказів, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував до сплати відповідачу інфляційні за липень 2017 року, вересень 2017 року та листопад 2017 року - жовтень 2018 року на загальну суму 10 019, 69 грн., 3% річних за період з 30.04.2017 по 12.12.2018 на суму 13 641, 04 грн., що відображається в розрахунку позивача (а.с.50-51).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що Специфікацію №1 до Договору (а.с.18) підписано представниками підприємств обох сторін, що вказує на погодження сторонами її умов.

Між тим, відповідачем погоджено наявність вказаних зобов'язань, що вбачається з відповідних банківських виписок з рахунку позивача, за змістом яких відповідачем перераховувались на користь позивача грошові кошти з призначенням платежу «ремонт колінчастого валу, Дог. №16142т/1 від 04.10.16р.» (а.с.21-27), що свідчить про відповідність Специфікації №1 умовам Договору та фактично виконаним роботам.

За викладених обставин, заперечення відповідача відхиляються судом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду встановлено наступний розмір та порядок сплати судового збору: за позовними заявами майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за позовними заявами немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01.01.2018 набрав чинності Закон України "Про державний бюджет України на 2018 рік", ст. 7 якого встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762, 00 грн.

З огляду на те, що розмір уточнених позовних вимог складає 129 660, 73 грн. (а.с.49-52), судовий збір, який підлягає сплаті позивачем за розгляд даного позову, становить суму 1 944, 91 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 925, 74 грн. (а.с.12)

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з позивача в дохід Держаного бюджету України суми 19, 17 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амідас" (61202, м. Харків, пр. Перемоги, буд. 48, кв. 188; ідентифікаційний код юридичної особи 36456872) в дохід Державного бюджету України суму 19, 17 грн.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Амідас" (61202, м. Харків, пр-т Перемоги, буд. 48, кв. 188; ідентифікаційний код юридичної особи 36456872) до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 00659101) про стягнення заборгованості у розмірі 106 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 13 641, 04 грн., інфляційних у розмірі 10 019, 69 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 944, 91 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; ідентифікаційний код юридичної особи 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амідас" (61202, м. Харків, пр-т Перемоги, буд. 48, кв. 188; ідентифікаційний код юридичної особи 36456872) суму заборгованості у розмірі 106 000, 00 грн., 3% річних у розмірі 13 641, 04 грн., інфляційні у розмірі 10 019, 69 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 944, 91 грн. витрат по сплаті судового збору

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскаржено протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до Господарського суду Дніпропетровської області в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повний текст рішення складено - 28.01.2019

Суддя А.В. Суховаров