ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2019 року                     м. Дніпро Справа № 904/4094/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя                    Вечірко І.О. (доповідач)

судді                               Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну

скаргу          Приватного підприємства "КМС-1"

на рішення          Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року (повний текст підписано 05.11.2018 року)

у справі          № 904/4094/18 (суддя - Загинайко Т.В., м. Дніпро)

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Дует", м. Кам'янське Дніпропетровської області

до                    Приватного підприємства "КМС-1", смт. Курилівка Дніпропетровської області

про                    стягнення 114 833 грн. 56 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "КМС-1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Дует" 91 662,61 грн. заборгованості, 6 801,17 грн. інфляційних нарахувань, 2 611,73 3% річних та 1 516,13 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що строк оплати поставленого за Договором товару є таким, що настав, і відповідач повинен був оплатити отриманий товар в сумі 86 513,10 грн. до 23.09.2017 року, а в сумі 6 149,22 грн. - до 28.09.2017 року. Відповідач зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково в сумі 1 000,00 грн., в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 91 662,61 грн. Матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем. Згідно розрахунку позивача інфляційні нарахування становлять 6 801,17 грн. за період з жовтня 2017 року по червень 2018 року, 3 % річних після перерахунку - 2 611,73 грн. за період з 24.09.2017 року по 05.09.2018 року. Вимога позивача про стягнення 13 748,51 грн. пені є неправомірною, оскільки сторонами не було узгоджено розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (оплату товару).

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення частково, відмовивши позивачу у стягненні 2 611, 73 грн. 3% річних та 6 801,17 грн. інфляційних втрат, у решті рішення залишити без змін.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що вирішуючи питання про розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, суд першої інстанції в ухвалі від 17.09.2018 року не навів для цього достатніх підстав, а сам текст ухвали не містить розрахунку ціни позову та встановлення судом того факту. що сума позовних вимог не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення, подати докази, витребувати оригінали доказів у відповідача та скористатись іншими правами, гарантованими процесуальним законом. Суд першої інстанції не врахував той факт, що сторонами не було узгоджено можливості застосування статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування позивачем індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми. Механізм захисту прав позивача від інфляційних втрат прямо встановлений сторонами в пункті 7.2 Договору, відповідно до якого у разі несплати вартості товару протягом погодженого строку, постачальник має право переглянути відпускні ціни, в даному випадку рахунок на оплату підлягає переоформленню. Таким правом позивач не скористався та жодний із рахунків не був переглянутий позивачем. Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції не вказав чи враховане судом часткове виконання відповідачем зобов'язання з оплати отриманого товару в сумі 1 000,00 грн. Також, наведений судом першої інстанції період нарахування 3 % річних на всю суму заборгованості у загальній сумі 92 662,61 грн. з 24.09.2017 року по 05.09.2018 року не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки прострочення сплати заборгованості відповідачем фактично відбулось в сумі 86 513,10 грн. починаючи з 24.09.2017 року, а в сумі 6 149,22 грн. починаючи з 29.09.2017 року, а не з 24.09.2017 року як зазначено в рішенні суду. Все це ставить під сумніви розрахунки суду, наведені в рішенні суду першої інстанції.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року у даній справі - без змін. Посилається на те, що судом повною мірою було дотримано процесуальний закон і жодних порушень прав відповідача не було допущено. Сам відповідач не скористався своїм правом надати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, визначеним Господарським процесуальним кодексом України та зазначеним судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Законодавець чітко передбачив зобов'язання боржника сплатити кредитору не лише суми боргу, а й інфляційні витрати та 3 % річних. При цьому, договором може бути встановлений інший розмір процентів. Таким чином, посилання відповідача на те, що відсутність у договорі прямо прописаного пункту з посиланням на статтю 625 Цивільного кодексу України звільняє боржника від сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних є безпідставними. Позивач вважає, що пункт 7.2. Договору не містить механізму захисту позивача від інфляційних втрат, а містить лише право на перегляд відпускної ціни. В даному випадку на виконання умов Договору позивачем вже було здійснено поставку товару, а відповідачем прийнято поставлений товар (запчастини), а тому зміна відпускної ціни вже не мала місця.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2018 року відкрито апеляційне провадження, постановлено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

15.06.2016 року між ТОВ Фірма "Дует" (надалі - постачальник, позивач) та ПП "КМС-1" (надалі - покупець, відповідач) укладено Договір № 548/16 поставки товару (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити запасні частини, акумулятори, шини, масла, рідини до автомобілів (надалі - товар), узгоджені сторонами по номенклатурі, кількості і за ціною, вказаною в рахунках, виставлених постачальником на підставі заявок від покупця і оплати виставлених постачальником рахунків.

Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, у разі якщо по закінченню терміну дії Договору жодна із сторін не заявить про необхідність розірвання Договору, Договір автоматично пролонгується на три роки. У разі припинення дії цього Договору усі права та обов'язки, що виникли між сторонами при виконанні цього Договору (у тому числі по поставці оплаченого товару і рекламацій) підлягають виконанню (пункти 10.1, 10.2, 10.3 Договору).

Товар, що поставляється за договором оплачується за цінами, узгодженими сторонами і вказаними в рахунках постачальника (пункт 2.1 Договору).

Сума Договору визначається сумою фактично здійснених поставок (пункт 2.4 Договору).

Зобов'язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі товару уповноваженому представнику покупця, що підтверджується датою, визначеною у видатковій накладній.

Оплата товару здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 3-х робочих днів з дати виготовлення рахунку; за погодженням сторін оплата вартості товару може здійснюватися після відвантаження протягом 14-ти календарних днів з дати поставки; у цьому випадку ціною товару вважаться ціна, зазначена у видатковій накладній (пункти 41, 4.2 Договору).

Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 4.3 Договору).

Право власності і ризик пошкодження товару переходить від постачальника до покупця в момент підписання видаткової накладної.

Як вбачається із матеріалів справи. на виконання умов Договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 92 662,32 грн. відповідно до наступних видаткових накладних:

- видаткова накладна від 09.09.2017 року № 4429 на суму 67 838,76 грн. (а. с. 24);

- видаткова накладна від 09.09.2017 року № 4536 на суму 9 496,98 грн. (а. с. 23);

- видаткова накладна від 09.09.2017 року № 4537 на суму 9 177,36 грн. (а. с. 25);

- видаткова накладна від 14.09.2017 року № 4639 на суму 6 149,22 грн. (а. с. 22).

Відповідач зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково в сумі 1 000,00 грн., що не заперечується сторонами. В зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 91 662,61 грн.

Позивач направив відповідачу вимогу № 434 від 13.08.2018 року, в якій просив сплатити суму заборгованості в розмірі 91 662,61 грн., що підтверджується копією експрес-накладної Нової пошти від 16.08.2018 року № 2994 (а. с. 17).

За порушення строків оплати отриманого товару позивачем було нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 6 801,17 грн., 3 % річних в розмірі 2 621,27 грн. та пеню в розмірі 13 748,51 грн.

Наведені обставини і стали причиною звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Дніпропетровської області.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься в пункті 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Строк оплати поставленого товару є таким, що настав. Враховуючи часткову оплату, відповідач мав оплатити отриманий товар в сумі 86 513,10 грн. в строк до 23.09.2017 року, а в сумі 6 149,22 грн. – до 28.09.2017 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем.

В зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 91 662,61 грн. господарським судом задоволені.

У вказаній частині рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується із частковим задоволенням судом першої інстанції вимог позивача про стягнення 3 % річних у зв'язку з невірним розрахунком позивача.

Позивачем в розрахунку 3 % річних допущено помилку у визначенні періоду прострочення (включено до періоду прострочення дні, в які відповідач мав оплатити отриманий товар).

Таким чином, за вірним перерахунком суду першої інстанції з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 611,73 грн. 3 % річних (2 438,88 грн. (за період з 24.09.2017 року по 05.09.2018 року) + 172,85 грн. (за період з 29.09.2017 року по 05.09.2018 року)).

Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 6 801,17 грн. за період з жовтня 2017 року по червень 2018 року.

Посилання відповідача на те, що сторонами не було узгоджено можливості застосування статті 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування позивачем індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми є безпідставними, оскільки передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само і 3 % річних від простроченої суми, здійснюється не залежно від наявності відповідного положення в договорі.

Щодо доводів відповідача про те, що механізм захисту прав позивача від інфляційних втрат прямо встановлений сторонами в пункті 7.2 Договору апеляційний господарський суд враховує наступне.

Пунктом 7.2 Договору сторони встановили, що в разі несплати вартості товару протягом погодженого строку, постачальник має право переглянути відпускні ціни, в цьому випадку рахунок на оплату підлягає переоформленню.

Вказаний пункт Договору не містить механізму захисту позивача від інфляційних втрат, а містить лише право позивача на перегляд відпускної ціни.

Стосовно посилання відповідача на те, що він був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні, надати пояснення, подати докази, витребувати оригінали доказів у відповідача та скористатись іншими правами, гарантованими процесуальним законом колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше; за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як вбачається із змісту резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від 17.09.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом було запропоновано відповідачу відповідно до частини 4 статті 176 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом надати суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права. В зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

3.5. Розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "КМС-1" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2018 року у справі № 904/4094/18 в частині стягнення 2 611,73 грн. 3% річних та 6 801,17 грн. інфляційних втрат - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                              _________________                    І.О. Вечірко

Суддя                                                  _________________                    О.В. Березкіна

Суддя                                                  _________________                    В.О. Кузнецов