ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2019 Справа № 905/2306/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, )

до акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216)

про стягнення 8 158,85 гривень збитків, -

без виклику представників сторін

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення 8 158,85 гривень збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник не належним чином виконав взяті на себе зобов'язання щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у заявленому розмірі, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної: №53174066 від 01.12.2017 та № 53233805 від 05.12.2018, що підтверджується комерційними актами №484809/780 від 02.12.2017 та №484809/803 від 06.12.2017.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами частини першої пункту 3 статті 12 господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч.5 ст.252 господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання позивача, господарський суд дійшов висновку, що справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа не є складною, а сума позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у звязку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Від відповідача 27.12.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову з посиланням на те, що доданий до позовної заяви комерційний акт складено з порушенням п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства Транспорту України № 334 від 28.05.2002.

14.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, яким позивач зазначає, що особи, які підписували комерційні акти мають повноваження на їх підписання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

01.12.2017 за залізничною накладною №53174066 зі станції Авдіївка Донецької залізниці до станції Сартана Донецької залізниці на адресу ПрАТ МК Азовсталь в залізничних вагонах, зокрема, №62257225 було відправлено вантаж Кокс доменний насипом. Вологий масою вантажу 46 850 кг.

05.12.2017 за залізничною накладною №53233805 зі станції Авдіївка Донецької залізниці до станції Сартана Донецької залізниці на адресу ПрАТ МК Азовсталь в залізничних вагонах, зокрема, №66685058 було відправлено вантаж Кокс доменний насипом. Вологий масою вантажу 41 600 кг

У накладній зазначено, що вантаж у вологому стані. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 гл. 14; додаток-3 до СМГС. Насипом.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції було здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складено комерційні акти:

№484809/780 від 02.12.2017, відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вагону №62257225, виявилось: брутто 69 150 кг, тара 23 500 кг, нетто 45 650 кг, що менше документа на 1 200 кг.

№484809/803 від 06.12.2017, відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вагону №66685058, виявилось: брутто 62 550 кг, тара 22 200 кг, нетто 40 350 кг, що менше документа на 1 250 кг.

У комерційному акті №484809/780 від 02.12.2017 відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж маркований однією смугою по довжині вагону, вапняком. Над 5-6-7 люками по ходу поїзда виїмка довжиною 450см, шириною вагону, вглиб 90см. В районі виїмки маркування порушено. Вагон бездверний, люки зачинені. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до комісійного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та комерційних агентів станції Сартана.

У комерційному акті №484809/803 від 06.12.2017 відображено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів 40-50см. Вантаж маркований однією смугою по довжині вагону, вапняком. Над 1-3 та 5-6 люками по ходу поїзда виїмка довжиною 200-350см, шириною 280см, вглиб 30-60см. В районі виїмки маркування порушено. Двері, люки зачинені. Технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до комісійного переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та комерційних агентів станції Сартана.

Наразі, переваження вантажу здійснювалось на 150 тонних вагах, повірених 08.09.2017 та 30.08.2017 відповідно.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт, залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001 встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану спірних вагонів та вантажу в них не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644: при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі становить, зокрема коксу доменного, 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні №62257225 маса нетто при відправленні 46 850 кг;

норма недостачі 46 850 х 2% = 937 кг;

недостача 46 850 кг 45 650 кг = 1 200 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (згідно акту прийому-передачі №918524997 від 01.12.2017 та рахунку-фактури від 01.12.2017) становить 12 167,53 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 1 200 кг (сума недостачі) 937 кг (норма недостачі) = 263 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 3 200,06 грн. (0,263 т Х 12 167,53 грн.).

у вагоні №66685058 маса нетто при відправленні 41 600 кг;

норма недостачі 41 600 х 2% = 832 кг;

недостача 41 600 кг 40 350 кг = 1250 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (згідно акту прийому-передачі №91820811 від 05.12.2017 та рахунку-фактури від 05.12.2017) становить 11 863,14 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 1 250 кг (сума недостачі) 832 кг (норма недостачі) = 418 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 4 958,79 грн. (0,418 т Х 11 863,14 грн.).

Загальна вартість нестачі вантажу становить: 3 200,06 + 4 958,79 = 8158, 85 грн.

Доводи відповідача щодо того, що комерційні акти №484809/780 від 02.12.2017 та №484809/803 від 06.12.2017, підписані неповноважними особами суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10 правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

У спірних комерційних актах зазначено, що завідувач вантажним двором у штатному розкладі станції Авдіївка відсутній, а тому комерційні акти підписані іншими уповноваженими працівниками залізниці.

Відповідно до наданих суду довіреностей представників одержувача вантажу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підтверджено їх повноваження на підписання та отримання комерційних актів, які складаються при видачі вантажу.

Отже, суд встановив, що комерційні акти №484809/780 від 02.12.2017 та №484809/803 від 06.12.2017, підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 237, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення 8 158,85 гривень збитків задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216) на користь приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, ) 8 158,85 гривень збитків, 1 762,00 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 01.02.2019.

Позивач: приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, )

Відповідач: акціонерне товариство Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216)

Суддя С.М. Фурсова