ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2019 р. Справа№ 910/8780/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В

Чорногуза М.Г.

за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018

у справі №910/8780/18 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до Департаменту патрульної поліції

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11 007, 32 грн,

розглянувши справу в порядку ст. спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11 007 грн. 32 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування постраждалій стороні. Таким чином, у зв'язку з тим, що вина у вчиненні ДТП працівником відповідача встановлена у судовому порядку, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, останній, на думку позивача, зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану своїм працівником у розмірі 11 007 грн 32 коп.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 11 007, 32 грн та судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням того, що винна у вчиненні ДТП особа перебував з Департаментом патрульної поліції у трудових відносинах, та під час ДТП виконував трудові обов'язки - позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зазначивши, що Департамент патрульної поліції є належним відповідачем у даній справі

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

11.10.2018 (згідно дати на поштовому штемпелі на конверті) відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 справу № 910/8780/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Чорногуз М.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18 залишено без руху.

26.11.2018 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 12.11.2018 та надано докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у даній справі, призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників в порядку ч. 13 ст. 8 ч. 10 ст. 270 ГПК України та зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

11.12.2018 через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі. Заперечень на відзив не надходило.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, також у порушення норм матеріального права не врахував положення статей 19, 62 ЗУ «Про національну поліцію», відповідно до яких держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

За доводами апелянта, Департамент патрульної поліції є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки стягнення страхового відшкодування має відбуватись з держави, в особі компетентного органу державної влади.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що суд дійшов помилкових висновків щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 11 007 грн 32 коп, а тому просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У поданому відзиві позивач заперечував проти доводів апелянта щодо того, що відшкодування шкоди має відбуватись за рахунок держави, оскільки згідно з положеннями ст. 1172 ЦК України винна особа у момент вчинення ДПТ перебувала у трудових відносинах із відповідачем, а тому саме останній зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДПТ та виплачену позивачем потерпілій особі. Окрім цього, позивач зазначив, що фактично відповідач і є державним органом (юридичною особою), який має самостійний баланс та рахунки в Державній Казначейській службі України, а тому має відшкодовувати шкоду, завдану своїми працівниками. Просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

05.07.2016 по пр. Червнонозоряному, 6А у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить Департаменту патрульної служби МВС України, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується довідкою №95523611 про дорожньо - транспортну пригоду (а.с. 17-18).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року у справі №760/12290/16-п ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що звітом про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 21.07.2016, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «СОС Сервис Україна», визначено, що вартість (розмір) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 9 707 грн 32 коп (а.с.27-44). Також позивач просив стягнути вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 1300 грн. 00 коп.

Відповідно до довідки №1 від 10.11.2016 року (а.с.48) на підставі наказу №8935 від 16.11.2016 (а.с.47) позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 9 707 грн 32 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 8935рв від 17.11.2016 із зазначенням призначення платежу: «страхове відшкодування згідно наказу №8935 від 16.11.2016» (а.с. 49).

У подальшому, 24.01.2018 позивач звернувся до Управління патрульної поліції у місті Києві з запитом про надання інформації стосовно ОСОБА_2 (а.с.53).

Згідно з довідками від 02.02.2018 Управління патрульної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_2, інспектор роти №2 батальйону тактико - оперативного реагування Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції станом на 05.07.2016 року, перебував на посаді інспектора роти №9 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (а.с.54-57).

З матеріалів справи також вбачається, що 12.02.2018 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 11 007 грн 32 коп, що підтверджується копією фіскального чеку від 12.02.2018 (а.с.58-59) та не заперечується учасниками апеляційного провадження.

Вказана вимога про відшкодування шкоди у розмірі 11 007 грн 32 коп була залишена відповідачем без виконання.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 67-68).

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

8. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 цього ж Закону одним із основних завдань Бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З урахуванням тієї обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем правомірно було здійснено виплату страхового відшкодування у передбаченому зазначеними нормами порядку.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як зазначалось раніше, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року у справі №760/12290/16-п ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Toyota Prius», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито. Водночас, у зазначеній постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року у справі №760/12290/16-п встановлено, що ОСОБА_2, своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Водночас, частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За таких обставин, суд першої інстанції, стягуючи на користь позивача суму страхового відшкодування саме з Департаменту патрульної поліції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що протиправними діями ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції, було завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до приписів частини першої статті 1172 ЦК України повинна відшкодовуватися саме Департаментом патрульної поліції. (В цій частині суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.10.2018 у справі 203/3717/16-ц).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідальність за шкоду, заподіяну транспортному засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, має нести саме відповідач як юридична особа, з винних неправомірних дій працівника якого сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль потерпілої особи зазнав технічних ушкоджень.

Доводи заявника про те, що Департамент патрульної поліції фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з щорічним кошторисом, яким не передбачено коштів на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю поліцейських, зокрема матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому стягнення страхового відшкодування має відбуватись з держави, в особі компетентного органу державної влади, відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні.

Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактично підставою для застосування вказаного виду відповідальності є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, складові якого у сукупності надають право на відшкодування завданої шкоди (шкода, протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що органи поліції не належать до суб'єктів відповідальності за нормами статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, у зв'язку із тим, що не мають статусу органів, які реалізують надані державою функції і повноваження у сфері управління, однак такими органами є державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені нормами статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов'язків.

Таким чином, при встановлені дійсного спричинення шкоди особі стягнення повинно проводитись не з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а з рахунків винних органів, як розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ).

Отже, окремі юридичні особи, в тому числі, відповідач, самостійно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями, є розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та шкода, у разі дійсного її заподіяння, повинна відшкодовуватись з рахунків таких органів, тобто за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, а останні зобов'язані вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №520/4116/16-ц, яка в силу ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та ч. 6 ст. 13 Закону Ураїни «Про судоустрій і статус суддів» врахована судом апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції, всебічно, повно, об'єктивно та при безпосередньому досліджені наявних обставин справи, дійшов правомірного висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням своєчасно поданого відзиву та заперечень.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України передбачено виключний перелік підстав порушення норм процесуального права, які є обов'язковими для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення в розумінні наведеної норми процесуального права.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, позовні Моторно (транспортного) страхового бюро України до Департаменту патрульної поліції про стягнення страхового відшкодування в розмірі 11 007 грн 32 коп правомірно задоволені судом першої інстанції.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

10. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв'язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Департаменту патрульної поліції.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/8780/18, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018.

5. Матеріали справи № 910/8780/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

М.Г. Чорногуз