ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2019 року м. Дніпро Справа № 912/1213/13

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт"

на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області (суддя Вавренюк Л.С.), постановлену у м. Кропівницький 26.10.2018р. о 16.16. у справі № 912/1213/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпробетон"

до відповідача ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт"

про стягнення 334 764,73 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт" від 12.10.2018 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 у справі № 912/1213/13.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Мале колективне підприємство "Граніт", в якій, посилаючись на недотримання судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13 скасувати та задовольнити повністю вимоги за скаргою МКП "Граніт" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 у справі № 912/1213/13.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- місцезнаходженням відповідача є Кіровоградска область, а на території Полтавської області у відповідача відсутне майно, тому у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 відсутні правові підстави для виконання судового наказу у даній справ;

- висновок суду про наявність у відповідача на території Полтавської області, на час здійснення виконавчих дій, майна є безпідставним, оскільки не підтверджується відповідними доказами;

- судом не правильно застосовані норми ст.ст. 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження»;

- відсутність у відповідача будь-якого майна підтверджується виконавчими провадженнями, які раніше відкривалися з виконання наказу у даній справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 24.01.2019р.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 надіслав до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на встановлення приватним виконавцем на території Полтавської області майна відповідача та відсутність порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час виконавчого провадження наказу господарського суду у справі № 912/1213/13, від виконання якого відповідач ухиляється більш ніж чотири роки.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 надіслано апеляційному суду клопотання про витребування з матеріалів Східного апеляційного господарського суду рішення у справі № 917/1089/17 від 10.12.2018р., з якого вбачається ведення відповідачем господарської діяльності на території Полтавської області.

Вищенаведене клопотання апеляційним судом відхиляється, з огляду на наявні у справі докази, можливість одержання приватним виконавцем вказаного рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень та процесуального строку апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Апелянтом направлено до апеляційного суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника.

Беручи до уваги вищенаведене, а також строки апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції та можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт", виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Дніпробетон" (далі - ТОВ "ТД "Дніпробетон") задоволено повністю; стягнуто з малого колективного підприємства "Граніт" (далі - МКП "Граніт") на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" 240 400,00 грн. боргу, 25 520,00 грн. штрафу (за п. 7.3 Договору), 12 020,00 грн. штрафу (за п. 7.2 Договору), 25 152,45 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, 24 385,56 грн. річних у розмірі 10 процентів за користування чужими грошовими коштами, 7 286,72 грн. річних у розмірі 3 процентів за порушення грошового зобов'язання, всього - 334 764,73 грн., 6695,29 грн. судового збору.

11.11.2013 на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 видано наказ.

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.03.2014, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 у справі №912/1213/13 скасовано частково; викладено абзаци перший та другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон"" 240 400,00 грн. основного боргу, 25 520,00 грн. штрафу, 25 152,45 грн. пені, 24 385,56 грн. десяти процентів річних за користування чужими грошовими коштами та 6309,16 грн. судового збору, видати наказ. В решті в позові відмовити"; в інших частинах рішення залишено без змін; стягнуто з ТОВ "ТД "Дніпробетон" на користь МКП "Граніт" 193,00 грн. судового збору за апеляційною скаргою, видачу наказів доручено Господарському суду Кіровоградської області.

27.03.2014 Господарським судом Кіровоградської області на виконання постанови суду апеляційної інстанції видано відповідні накази.

16.10.2018 на адресу Господарського суду Кіровоградської області надійшла скарга МКП "Граніт" на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 у даній справі, згідно якої боржник просив:

- визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження №57053210 від 21.08.2018 про стягнення з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" 293473,54 грн., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2;

- визнати неправомірною постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить МКП "Граніт", прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 21.08.2018 у виконавчому провадженні №57053210;

- визнати неправомірною постанову про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно, що належить МКП "Граніт", прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 21.08.2018 у виконавчому провадженні №57053210.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт" від 12.10.2018 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 у справі № 912/1213/13.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018 року у справі № 912/1213/13, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ГПК України, який набув чинності 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Вказана норма кореспондується зі ст. 326 ГПК України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2018 представник стягувача - ТОВ "ТД "Дніпробетон" звернувся до приватного виконавця ОСОБА_3 із заявою про примусове виконання наказу № 912/1213/13, виданого 27.03.2014р. Господарським судом Кіровоградської області про стягнення з МКП "Граніт" на користь ТОВ "ТД "Дніпробетон" заборгованості в сумі 240400,00 грн. основного боргу, 25520,00 грн. штрафу, 25152,45 грн. пені, 24385,56 грн. десяти відсотків річних за користування чужими грошовими коштами та 6309,16 грн. судового збору (а.с. 50 том 2).

У зазначеній заяві про примусове виконання рішення, стягувач зазначає, що станом на 21.08.2018 залишок заборгованості за наказом складає 293 473,54 грн. Також стягувач повідомляє, що юридична адреса боржника м. Світловодськ, вул. Богуна, 11, разом з тим, йому відомо, що боржник проводить господарську діяльність на території міста Кременчука за адресою: квартал 278, буд. 27, кадастровий номер земельної ділянки :04:003:0273 (на підставі договору оренди між МКП "Граніт" та Кременчуцькою міською радою б/н від 26.05.2017 строком на три роки); за даною адресою знаходиться будівельна техніка, що належить МКП "Граніт". На підставі викладеного, стягувач просить звернути стягнення на майно, що належить МКП "Граніт" та знаходиться на орендованій земельній ділянці за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, квартал 278, буд. 27 а також, у відповідності до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно з відкриттям виконавчого провадження - накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне МКП "Граніт". До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додано, зокрема, докази оренди земельної ділянки боржником на території м. Кременчука, а саме: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - МКП "Граніт", (а.с. 47-48 том 2).

21.08.2018 приватним виконавцем ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження за № 57053210 з примусового виконання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2014 № 912/1213/13, залишок заборгованості з якого станом на 21.08.2018 складає 293 473,54 грн.; зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно; попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, але не більше 29347,35 грн., про що винесено відповідну постанову (а.с. 51 том 2).

Як вбачається з копії супровідного листа № 1890 від 21.08.2018, постанову про відкриття виконавчого провадження № 57053210 від 21.08.2018 направлено на адреси боржника та стягувача (а.с. 52 том 2).

Крім того, 21.08.2018 приватним виконавцем на підставі ст.ст. 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника та про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - МКП "Граніт" (а.с. 59, 61 том 2).

Супровідними листами від 21.08.2018 зазначені постанови також направлені стягувачу та боржнику (а.с. 60, 62 том 2).

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В обгрунтування поданої скарги на дії приватного виконавця, боржник, посилаючись на ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", стверджував, що приватним виконавцем в порушення зазначених вимог чинного законодавства, відкрито виконавче провадження відносно боржника, який знаходиться за межами виконавчого округу, на території якого приватний виконавець ОСОБА_2 здійснює діяльність - Полтавської області. При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять доказів наявності у МКП "Граніт" майна, яке б знаходилось на території виконавчого округу приватного виконавця.

Зазначене, на думку боржника, є підставою для визнання неправомірними постанов приватного виконавця від 21.08.2018 про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника та про звернення стягнення на все рухоме і нерухоме майно боржника.

Відмовляючи у задоволенні скарги відповідача на дії приватного виконавця місцевий господарський суд виходив з того, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що при винесенні оскаржуваних постанов відсутні порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до ст. 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви стягувача, в якій, зокрема, зазначалась інформація про здійснення боржником своєї господарської діяльності у м. Кременчуці Полтавської області, 21.08.2018 приватним виконавцем ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57053210. Того ж дня, у порядку ст.ст. 26, 48, 56 Закону приватним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Статтею 26 Закону врегульовано, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Як вірно вказано судом першої інстанції аналіз вищенаведеної правової норми дає підстави стверджувати, що зазначення у заяві про відкриття виконавчого провадження інформації про наявність майна боржника є правом стягувача. Відсутність такої інформації або відсутність підтвердження інформації про місцезнаходження майна боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання. У такому випадку виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження та здійснити визначені Законом дії для з'ясування наявності та пошуку майна боржника.

В матеріалах справи міститься інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно якої місцезнаходженням боржника значиться: 27502, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Холодноярська, 1, кімн. 1 (а.с. 55-58).

Разом з цим, як вбачається з наявної у справі інформаційної довідки від 22.10.2018 № 142057963 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - МКП "Граніт", боржника наявне право оренди земельної ділянки загальною площею 4136 кв.м., яка розташована у м. Кременчук Полтавської області та надана відповідачу в оренду для закінчення будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями (а.с. 29-32, 47-48 том 2).

За наведених обставин місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку, що за наявності належним чином підтвердженої інформації про наявне у боржника право оренди земельної ділянки для закінчення будівництва багатоповерхового житлового будинку в м. Кременчуці Полтавської області загальною площею 4136 кв.м., тобто здійснення господарської діяльності у м. Кременчуці з будівництва житлового будинку, а відтак і знаходження на території Полтавської області майна боржника, яке використовується для будівництва, приватний виконавець ОСОБА_2 діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а саме - Полтавська область (а.с. 151 том 2).

Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в результаті здійснення приватним виконавцем визначених законодавством виконавчих дій останнім було з'ясовано, що боржником відкривались розрахункові рахунки у відділеннях банків, у тому числі на території Полтавської області (а.с. 70, 81-88, 90, 106-108, 110-113, 115-116, 122-130 том 2).

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується наявність та рух коштів на рахунках в банківських установах Полтавської області, а, отже, наявність майна боржника на території Полтавської області (а.с. 90, 125-130 том 2).

Так, зокрема, згідно відповіді Полтавської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" МФО 320478, боржником відкрито розрахункові рахунки у відділенні АБ "Укргазбанк", що підпорядковується Полтавською обласною дирекцією АБ "Укргазбанк"; залишок коштів на розрахунковому рахунку № 2 становить 0,06 грн. (а.с. 90, 125 том 2).

Підтверджує наявність майна боржника на території Полтавської області і напис, який міститься на зворотньому боці наказу від 27.03.2014 у справі № 912/1213/13, копія якого надана приватним виконавцем до суду разом з копією виконавчого провадження № 57053210 (а.с. 44, 143-144 том 2), та свідчить про те, що даний наказ вже перебував на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби МУЮ Полтавської області та був повернутий стягувачу 29.12.2015 на підставі ч. 2 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній на той час редакції).

Вищенаведене, також підтверджується відповідями банківських установ на платіжні вимоги приватного виконавця, де вони зазначають про наявність попередніх постанов про арешт коштів боржника - МКП "Граніт", які, зокрема, винесені 10.12.2013 та 02.06.2014 Автозаводським відділом ДВС Кременчуцького МУЮ (ВП №№ 4077675, 42887844).

Приватним виконавцем, також долучено до відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень докази, які приймаються до розгляду апеляційним судом, враховуючи їх одержання та складення приватним виконавцем після постановлення оскаржуваної ухвали, та які підтверджують наявність майна боржника на території Полтавської області, зокрема лист Департаменту ДАБІ у Полтавській області від 24.10.2018р., дозвіл МКП "Граніт" на виконання будівельних робіт, Акт приватного виконавця від 30.10.2018р. про огляд будівництва, що здійснюється боржником, листи АТ «Сбербанк» від 23.10.2018 та АБ «Укгазбанк» від 13.11.2018, постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, про опис та арешт майна боржника від 15.01.2019р.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що наказ Господарського суду Кіровоградської області № 912/1213/13 від 27.03.2014 вже перебував на виконанні Світловодського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області та був повернутий стягувачу без виконання у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення (п. 2 ст. 37 Закону), тобто будь-яке майно боржника державною виконавчою службою на території Кіровоградської області не виявлено.

Отже, матеріалами справи підтверджується відсутність належного боржнику майна на території Кіровоградської області та наявність такого майна на території Полтавської області, що свідчить про можливість виконання судового рішення у даній справі та обгрунтованість вчинення приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_2 виконавчих дій з виконання наказу у справі № 912/1213/13 від 27.03.2014.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно ст. 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника здійснюється для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Порядок проведення перевірки інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця визначено п. 11 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень; згідно з п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. У цьому випадку передача виконавчих проваджень на виконання здійснюється за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження (п. 7 розділу V Інструкції).

Разом з тим, як вірно вказано місцевим господарським судом, згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, тоді як вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого останній здійснює діяльність (ч. 6 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону).

Апеляційний суд, також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення у справі № 912/1213/13 не виконується більш ніж чотири роки, при цьому боржник продовжує здійснювати господарську діяльність та ухиляється від виконання судового рішення, зокрема шляхом оскарження з формальних підстав дій приватного виконавця, які спрямовані на реальне виконання судового рішення та відновлення порушених прав позивача у справі, оскільки саме виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу та головною метою судового розгляду, що також узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими, а оскаржувану ухвала господарського суду, такою, що відповідає чинному законодавству, отже підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у даній справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1762,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 126, 129, 269, 270, 275-284, 287, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 колективного підприємства "Граніт" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.10.2018р. у справі № 912/1213/13 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1762,00грн. покласти на Мале колективне підприємство "Граніт".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 31.01.2019 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Н.В. Пархоменко