ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5475/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет", м. Дніпро

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 163 490,00 грн.

Представники: без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 163 490,00 грн.

Позивач також разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

26.12.2018 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтовано тим, що до позовної заяви не додано належних доказів повноважень осіб, що підписали позовну заяву, а лише додано ксерокопію нотаріально посвідченої довіреності. Жодних документів з оригіналами підписів уповноважених на видачу таких довіреностей посадових осіб матеріали справи не містять, а копія довіреності взагалі засвідчена іншою особою. Біля підпису особи, дати та прізвища на першій сторінці довіреності відсутній напис "Згідно з оригіналом". З довіреності вбачається, що вона видана громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що ці особи обіймають відповідні посади та мають право видавати відповідні довіреності на представництво інтересів позивача іншими особами.

Також відповідач вказує на те, що з довіреності (кінець першої сторінки - початок другої сторінки) вбачається, що право підписувати та подавати позовні заяви надається з урахуванням обмежень, встановлених Положенням про Філію. В той же час, Положення відсутнє в матеріалах справи, що свідчить про відсутність належним чином оформлених повноважень на підписання саме цієї позовної заяви.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що сама довіреність на представництво інтересів позивача особами, які підписали позовну заяву завірена ОСОБА_3 повноваження якого не підтверджено на момент подання позову. Пізніше до матеріалів справи було додано копію довіреності, яку посвідчив він сам. Ця довіреність також містить недоліки, які зазначені у п. 3 та п. 4 цієї заяви, а також, окрім цього, така довіреність посвідчена тією ж особою, якій вона видана, тобто самим ОСОБА_3 Також в довіреності ОСОБА_3 не зазначено його повноважень засвідчувати копії.

09.01.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову посилаючись на те, що при відправленні вантажу його було зважено на автомобільних вагах № 9310 60-тон ВТА-60, і відображено у накладній щодо перевезення вантажу. Зазначене зважування проводилося підприємством ТОВ «Сиріус Захід» з яким у відповідача укладено відповідний договір надання послуг. Ваги, які використовувалися для зважування відповідали всім вимогам законодавства, що підтверджується листами посадових осіб позивача, відповідно дозволялося приймання вантажів зважених на цих вагах. З урахуванням того, що в комерційному акті зазначається, що маркування вагону не порушено, а сам вантаж фактично прибував на станції у супроводі охорони залізниці, то розходження в зважуванні не може бути пояснено іншими обставинами, окрім як невірним зважуванням з боку позивача. На час складення спірних актів вантаж перебував повністю у зоні контролю позивача, представники відповідача до участі у зважуваннях не запрошувались. Також відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги, але у разі задоволення позову, відповідач просить зменшити розмір штрафних санкцій на 90%, а саме до 16 349,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Елітмет" надати докази направлення копії клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на адреси позивача у строк до 23.01.2019.

15.01.2019 відповідач подав до суду клопотання, в якому просив суд долучити до матеріалів справи докази надсилання позивачу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

17.01.2019 позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти тверджень відповідача стосовно підписання комерційного акту та вказав, що п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Так, комерційний акт містить підписи заступника начальника станції ОСОБА_4, працівника станції, яка особисто здійснювала перевірку АРВ ОСОБА_5 та приймоздавальника ОСОБА_6 При цьому, наказом начальника станції від 29.12.2017 року №739, з причин відсутності по штатному розкладу станції начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи на підписання комерційних актів, замість вищевказаних осіб було уповноважено приймоздавальника ОСОБА_6 Позивач зазначає, що сумніви відповідача стосовно того, що до трудових обов'язків АРВ ОСОБА_5 входить обов'язок здійснювати зважування вагонів спростовуються п. 15 її робочої інструкції.

Також, позивач зазначив, що згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірний вагон є напіввагоном, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Оскільки, вантаж було прийнято лише шляхом візуального огляду, то залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, а тому вантаж відправнику не повертався та не переоформлялися нові перевізні документи.

Разом з цим, позивач заперечив проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

17.01.2019 позивач подав до суду клопотання в якому просив суд долучити до матеріалів справи засвідчені належним чином документи, що підтверджують повноваження представників позивача та Положення про регіональну філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04.12.2018.

29.01.2019 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що АРВ ОСОБА_5 могла бути присутня під час зважування в якості іншого залученого працівника залізниці, але вона не входить до переліку трьох осіб, які обов'язково мають підписати комерційний акт.

Щодо Наказу від 29.12.2017 № 739, відповідач зазначає, що цей наказ не призначає жодної особи на посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а лише надає право підпису комерційних актів. В той же час, законодавство не забороняє підписувати такий акт будь-якому працівнику залізниці додатково до обов'язковому переліку трьох посад.

Відповідач звертає увагу на те, що в зазначеному наказі фігурує прізвище ОСОБА_6, який є прийомоздавальником вантажу, тобто він мав відношення до проведення зважування. Фактично ця особа одночасно є працівником станції який проводив перевірки і особою, яка на думку позивача, може вважатися начальником вантажного району.

Крім того, відповідач зазначив, що зважування проводилося на конкретних вагах, які сама залізниця дозволяє використовувати для відповідних зважувань, що підтверджується відповідним листом залізниці доданим до відзиву.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява №НЮС-1/308 від 22.11.2018 підписана представниками ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі довіреності від 29.10.2018.

На підтвердження повноважень представників ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо підписання та подання цієї позовної заяви, в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії документів: витяг з протоколу №Ц-64/91 від 04.12.2018; Положення про філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 04.12.2018; наказ по особовому складу від 15.12.2017 №2951/ос; наказ по особовому складу №445/ос від 05.03.2018 про внесення змін до наказу №2951/ос від 15.12.2017; наказ по особовому складу від 26.04.2017 №1071/ос; нотаріально завірена копія довіреності на уповноважених представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2; довіреність на уповноважених представників від 29.10.2018 ННР487898; довіреність на уповноваженого представника від 30.10.2018 ННР 487924.

Судом встановлено, що зазначені вище документи підтверджують повноваження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підписувати та подавати позовну заяву від імені позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Українська залізниця» №НЮС-1/308 від 22.11.2018, підписана представниками позивача в межах їх повноважень, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018р. зі станції відправлення Сихів Львівської залізниці на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 38257374 відправлено вагон № 65400772 із вантажем лом чорних металів, не поіменований в алфавіті, вид 3, вкрито листами. Згідно ескізу №6 від 16.06.2015. Вантаж помарковано вапном.

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Елітмет".

При проходженні вагону № 65400772 через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 65400772 за допомогою вагонних 150тн. електронно-тензометричних ваг, за результатами якої складений комерційний акт № 450003/118 від 06.06.2018р. про невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній № 38257374, а саме: у вагоні № 65400772 вага брутто склала 79300 кг, нетто 55550 кг, тара 23750 кг, що менше даних, вказаних у накладній, на 7250 кг.

Результати контрольного зважування відображено у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що ведеться на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Як вбачається зі змісту вказаного комерційного акту, навантаження вантажу рівномірне на рівні бортів, поверхня вкрита листами, маркована вапном. Маркування не порушено, заглиблень немає. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті та вкручені. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилася.

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 163 490,00 грн. (32698,00 грн.х5), що і є причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Згідно з частиною 1 статті 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

На підставі частин 1, 2, 3 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

В частині 4 статті 52 Статуту зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Як встановлено вище, в результаті переважування вантажу залізницею перевірена маса вантажу, що перевозився за залізничною накладною №38257374 у вагоні №65400772, відправником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет".

В результаті проведених перевірок виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу.

Відповідно до статей 118, 122 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до пункту 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: неправильне зазначення відповідачем в залізничній накладній №38257374 відомостей про масу вантажу, відправленого у травні 2018 року за цією накладною, підтвердження вказаного факту комерційним актом № 450003/118/18 від 06.06.2018, складеним відповідно до вимог, які пред'являються до його складання Правилами складання актів та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували такий факт, перевіркою правильності розрахунку штрафу судом порушень вимог чинного законодавства не виявлено. Отже, вимоги позивачем заявлені правомірно.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов, спростовуються викладеним вище.

Дослідивши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Клопотання про зменшення штрафу відповідач обґрунтовує тим, що позивач не тільки не поніс жодних збитків, але й не міг їх понести навіть гіпотетично, оскільки маса товару, який є фактично перевезений менша, а не більша тієї, яка зазначена в накладній.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим

Згідно з ч.2 вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року №411, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за №50/1854, виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Відповідно до п. 15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, невиконання вимог вказаних Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Статтями 1, 16 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 року №232 транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати безпеку життя і здоров'я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.

Статтями 2, 11 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року №273 (зі змінами) залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров'я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

При вирішенні питання щодо можливостізменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

В даному випадку негативні наслідки від неправильно зазначеної в накладній маси вантажу відсутні, оскільки маса перевезеного залізницею вантажу фактично була меншою, ніж та що зазначена в накладній.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що заявлені до стягнення штрафні санкції є надмірно великими, понесення збитків позивачем не доведено, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність не було, отже даний випадок не міг привести до виникнення аварійних ситуацій на залізниці, суд, забезпечуючи майновий баланс інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково, зменшити розмір штрафу на 50% та стягнути з відповідача 81 745, 00 грн.

В частині стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 81 745,00 грн. слід відмовити.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" про залишення позовної заяви без розгляду.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 163 490,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49050, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Полігонна, буд. 10-Б, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штраф за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 81 745,00 грн. (вісімдесят одна тисяча сімсот сорок п'ять грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 452,35 грн. (дві тисячі чотириста пятдесят дві грн. 35 коп.), про що видати наказ.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49050, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Полігонна, буд. 10-Б, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) штрафу за невірно зазначену масу вантажу у розмірі 81 745,00 грн. (вісімдесят одна тисяча сімсот сорок п'ять грн. 00 коп.) - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.01.2019

Суддя ОСОБА_9