ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Справа № 923/964/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідіцію ПАТ "ВіЕйБі Банк" (м. Київ),

до відповідача-1: Приватного підприємства "Торгово-Промисловий Альянс "Укрспецторг" (м. Херсон),

до відповідача-2: Приватного підприємства "Торгово-Виробнича компанія "Укрспецторг" (м. Херсон),

про стягнення 137 414,25 грн.,

за участю представників учасників справи: не викликались (не повідомлялись).

Позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.12.18 № 08/17852 вих., просить стягнути солідарно з відповідачів 1 та 2, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 02-07/ю від 02.02.2007 року, в розмірі 142 072,39 грн., з яких проценти за користування кредитом - 142 072,39 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 526, 527, 554, 530, 629 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 13.11.2018 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 13.11.2018 року, позивач надіслав до суду заяву вих. № 08/-15782 від 22.11.2018 з доказами усунення недоліків які зазначені в ухвалі суду від 13.11.2018 року.

Ухвалою суду від 28.11.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до приписів частин 2, 3, 5 ст. 252 ГПК України (із змінами і доповненнями), без проведення судового засіданя.

Повне рішення у справі ухвалено 23.01.2019 р.

Позивач у позовній заяві, письмових запереченнях на заяву відповідача-2 про застосування строків позовної давності та заяві про зменшення розміру позовних вимог посилається на наступні обставини:

в обгрунтування позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначає, шо Банком взяті на себе зобовязання по Кредитному договору № 02-07/ю від 02.02.2007 р. виконані в повному обсязі;

з метою забезпечення виконання зобовязання Позичальника за Кредитним договором був укладений договір поруки № 02-07/ю/р-1 від 02.02.2007 із ПП «Торгово-виробнича компанія «Укрспецторг»;

рішенням господарського суду Херсонської області від 09.12.2008 по справі № 11/477-ПД-08 в повному обсязі задоволені позовні вимоги, що заявлені Банком, станом на 31.10.2008 р., зазначене рішення суду набрало законної сили;

до теперішнього часу заборгованість за Кредитним договором не погашена;

враховуючи пункт 2.10 Кредитного договору та відповідно до розрахунку заборгованості від 15.11.2016 року, ОСОБА_1 просить суд стягнути в рахунок часткового погашення проценти за користування кредитом за період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року який становить 2803,78 дол. США, за період з 01.02.2009 року по 28.02.2009 року який становить 2532,44 дол. США, що разом складає: 5336,22 дол. США., а в перерахунку в українську гривню станом на 15.11.2016 року (25,751234 грн. за долар) становить 137414,25 грн.;

заперечуючи проти заяви відповідача-2 про застосування строків позовної давності позивач посилається на те, що відповідно до п. 7.4. Кредитного договору 02-07/ю від 02.02.2007 року, Кредитний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до повного його виконання, станом на теперішній час заборгованість за Кредитним договором не погашена, до того ж, заборгованість продовжує зростати.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву та заяві про застосування строків позовної давності посилається на наступні обставини:

Позивач вже звертався до суду з вимогами про стягнення процентів за користування кредитом за аналогічний період, дані вимоги було розглянуто в судовій справі № 13/7-09, тому повторне звернення з цього приводу є порушенням загальних принципів судочинства;

право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, такий висновок викладений у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12;

крім того, відповідачем-2 подана заява про сплив строку позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості станом на дату подання позовної заяви до суду.

Відповідач-1, повідомлений про строк подання відзиву належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин не надав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання:

27.11.18 письмова заява на виконання ухвали у справі від 04.10.18 про залишення позову без руху (про усунення недоліків позовної заяви);

09.01.19 письмові заперечення на заяву відповідача-2 про застосування строків позовної давності;

09.01.19 заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачем-1 під час судового розгляду справи заяви та клопотання не подавались.

Відповідачем-2 під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання:

20.12.18 відзив;

20.12.18 письмова заява про застосування строків позовної давності.

З'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 20.03.2015 № 63, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_3 (далі - Уповноважена особа).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження Уповноваженої особи до 19.03.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.02.2018 № 474 продовжений сірок здійснені процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження Уповноваженої особи строком на двароки до 19.03.2020 року включно.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується.

02.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1, назва змінена на публічне акціонерне товариство (надалі за текстом рішення Позивач, ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1) та Приватним підприємством «Торгово-Промисловий Альянс «Укрспецторг» (надалі за текстом рішення Відповідач-1, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 02-07/ю (надалі за текстом рішення - Кредитний договір).

За умовами п. 1.1. Кредитного договору кредит надається у тимчасове користування на умова забезпечення, повернення, строковості, платності та цільового використання.

Кредит надається у сумі 260 000,00 доларів США (п. 1.1.1. Кредитного договору).

Термін користування кредитом до 02.02.2012 (п. 1.1.2. Кредитного договору).

Процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 13,5 процентів річних (змінено додатковою угодою від 02.06.2008 на 16,0 процентів річних).

У разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів визначених Кредитним договором, у відповідності до п. 4.3. Кредитного договору передбачений обовязок Позичальника сплатити Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кожний день прострочення.

Відповідно до умов пункту 2.10 Кредитного договору № 02-07/ю від 02.02.2017 року погашення заборгованості Позичальника здійснюється в наступній черговості:

- прострочена заборгованість за процентами;

- строкова заборгованість за нарахованими процентами;

- прострочена заборгованість за кредитом;

- строкова заборгованість за кредитом;

- пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів;

- штрафні санкції.

Кредитний договір набирає чинності з дати його укладання і діє до повного виконання (п. 7.4. Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобовязання Позичальника за Кредитним договором був укладений Договір поруки № 02-07/ю/р-1 від 02.02.2007 з ПП «Торгово-виробнича компанія «Укрспецторг» (надалі за текстом рішення Відповідач-2, Поручитель).

Рішеннями господарського суду Херсонської області від 10.03.2008 по справі № 13/7-09 та від 09.12.2008 по справі № 11/477-ПД-08, за участю тих же сторін, в в першому випадку частково (з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції від 13.05.2009), а в другому випадку у повному обсязі, задоволені позовні вимоги, що заявлені Банком, зазначені постанова та рішення суду набрали законної сили.

Враховуючи пункт 2.10 Кредитного договору та відповідно до розрахунку заборгованості ,доданого до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд стягнути солідарно з відповідачів проценти за користування кредитом, розмір яких становить за період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року у розмірі 2803,78 дол. США, за період з 01.02.2009 року по 28.02.2009 року у розмірі 2532,44 дол. США, разом розмір процентів складає: 5336,22 дол. США., а в перерахунку в українську гривню, станом на 15.11.2016 року (25,751234 грн. за долар), становить 137414,25грн.

Враховуючи зміну позивачем періоду нарахування процентів за Кредитним договором, аргументи відповідача-2 щодо існування судового рішення у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що унеможливлює повторне звернення з позовом з цього приводу до суду, не приймається до уваги судом.

В іншій частині, аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства. Натомість, аргументи, наведені відповідачем-2, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї сумизаборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Відповідний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12:

« 90. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.»

« 91. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється».

Отже, чинним законодавством України не передбачено можливості стягнення суми процентів після встановленого строку повернення суми кредиту, яким, в даному випадку, є строк винесення судового рішення про стягнення всієї суми кредиту, оскільки позивач скористався правом дострокового погашення кредиту, встановленим п. 3.2.4. Кредитного договору, за яким кредитодавець має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором у повному обсязі у разі наявності простроченої протягом більше 5 банківських днів заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та комісіями, а також в разі погіршення фінансового стану позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобовязань і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню по суті, судом не приймаються до уваги посилання відповідача-2 на те, що строк позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості (процентів за Кредитним договором) станом на дату подання позовної заяви до суду сплив.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зясувавши викладені обставини, дослідивши подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачами, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку судові витрати сторін справи покладаються на позивача.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 23 січня 2019 р.

Суддя Ю.В. Гридасов