ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/430/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Разюк Г.П.

при секретарі: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

Від Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - ОСОБА_1, довіреність № 4418/9/21-22-10-03-05, дата видачі : 14.05.18;

Від ТОВ Марінекс ЛТД - ОСОБА_2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 555 від 25.07.2012р.; ордер серія ХС № 144765 від 15.01.19р.; договір про надання юридичних послуг від 01.09.2018р.

Від Головного управління Держпраці у Херсонській області не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

на рішення Господарського суду Херсонської області від 10 вересня 2018 року, повний текст якого складений та підписаний 27 вересня 2018 року

у справі № 923/430/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марінекс ЛТД»

до відповідача-1 Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

відповідідача-2 Головного управління Держпраці у Херсонській області

про визнання поширюваної інформації недостовірною та зобовязання її спростувати

головуючий суддя Задорожна Н.О.

місце прийняття рішення: Господарський суд Херсонської області

В судовому засіданні 21.01.2019 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Марінекс ЛТД» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління Держпраці у Херсонській області про:

-визнання поширюваної інформації про ліквілацію в 2014 році ТОВ «Марінекс ЛТД» недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації позивача;

-зобовязання відповідача-1, відповідача-2 спростувати поширену недостовірну інформацію про начебто ліквідацію позивача, яка перешкоджає веденню законної господарської діяльності позивача та провайдерів послуг аутстаффінгу шляхом розміщення на сайтах .

Позов мотивований тим, що починаючи з лютого 2017р. на працівників та контрагентів замовників послуг аутстаффінгу здійснюється протиправний та безпідставний тиск, який полягає у розповсюдженні на сайтах видавництв ОСОБА_3 Онлайн (Khersoline) та ОСОБА_3 (Khersondaily) недостовірної інформації щодо ліквідації у 2014р. ТОВ "Марінекс ЛТД", що завдає останньому значної матеріальної та моральної шкоди, нівелює ділову репутацію позивача.

Протиправні дії полягають у розповсюдженні в засобах масової інформації та на сайтах відповідачів, направлення робочим групам з питань легалізації оплати праці зайнятості населення, створеним при виконавчих комітетах Суворовського, Дніпровського, Корабельного районів м. Херсона недостовірних статтей та коментарів, які спотворюють сутність аутстаффінгу і перешкоджають позивачу та його провайдерам вести господарську діяльність.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.09.2018 року (суддя Задорожна Н.О.) позов задоволено частково.

Визнано поширювану відповідачами - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі та Головним управлінням Держпраці, м. Херсон інформацію, що стосується ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Марінекс ЛТД", Сейшельська Республіка, Глобал Гейтвейн 8, Ру де ла Перл, Провіденс, Маче, ОСОБА_4 440, код ИБК № 119611, опубліковану на сайті видавництв: видавництва "ОСОБА_3 онлайн": http://khersonline.net/novosti/ekonomika/103348-rukovoditel-gfs-hersonschiny-predupredil-lyubiteley-sotrudnichestva-s-seyshelskimi-autstafferami.html; https://khersondaily.com/news/fiskali-vijavilipidpilny-firmu-aytstafera від 03.02.2017; видавництва "ОСОБА_3 Daily" https://khersondaily.com/mews/na-hersonschine-prodolzhajut-promyshljat-aytstaffery від 10.05.2018 недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ТОВ "Марінекс ЛТД".

Зобов'язано відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, м. Херсон та Головне управління Держпраці у 20-ти денний строк з дня набрання рішенням законної сили розмістити спростування відомостей щодо поширеної недостовірної інформації про ліквідацію ТОВ "Марінекс ЛТД", Сейшельська Республіка, код ИБК № 119611, як такої, що завдає шкоди діловій репутації позивача, шляхом розміщення на тих самих сайтах видавництва "ОСОБА_3 онлайн" та "Херсон-Дейлі" копії свідоцтва про належну реєстрацію та діяльність юридичної особи, підтвердженого заступником реєстратора Верховного суду ОСОБА_5 в м. Вікторія 10 травня 2018р. змісту вказаного в мотивувальній частині судового рішення.

У задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію щодо ліквідації ТОВ "Марінекс ЛТД", Сейшельська Республіка, код ИБК № 119611 шляхом розміщення на сайтах відповідачів та місцевих ЗМІ повного тексту судового рішення по справі відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Республіці Крим, м. Севастополі, м. Херсон на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марінекс ЛТД", 1321 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору.

Стягнуто з Головного управління Держпраці у Херсонській області, м. Херсон на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марінекс ЛТД" 1321 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що надані позивачем докази містять сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, що підтверджують поширення відповідачами недостовірної інформації що стосується позивача, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди його діловій репутації.

Судом встановлено, що недостовірна інформація розповсюджувалася посадовими особами відповідачів, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, містить відомості про подію, якої не існувало, а відомості про неї не відповідають дійсності.

В решті позову, що стосується зобов'язання відповідачів розмістити на сайтах відповідачів та місцевих засобів масової інформації повного тексту судового рішення, судом було відмовлено, з огляду на безпідставність цієї вимоги.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Республіці Крим, м. Севастополі, м. Херсон звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсоснької області від 10.09.2018 року по справі №923/430/18 скасувати в частині задоволених позовних вимог та винести постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду апелянт визначає порушення норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що господарським судом не враховано п.12 Постанови Пленуму Вкрховного суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та часті фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридиичної особи», відповідно до якої належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта.

З позовної заяви позивача не вбачається, що оспорювана інформація розміщена в мережі інтернет, при цьому відповідач-1 не є ані автором такої інформації, ані власником відповідних веб-сайтів.

Також скаржник зазначає, що із залучених до матеріалів справи витягів з веб-сайтів не вбачається, що поширювана на них інформація стосується саме ТОВ "Марінекс ЛТД", більш того матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту завдання такою інформацією шкоди особистим немайновим правам позивача.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази заниження вартості нематеріальних активів позивача внаслідок поширення оспорюваної інформації, а судом першої інестанції не досліджено ні наявності або відсутності у позивача бухгалтерського обліку гудвілу, ні встановлено будь-яких інших обставин щодо зниження вартості нематеріальних активів позивача.

22.11.2018 року ТОВ "Марінекс ЛТД" надало відзив на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечувало, просило оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

14.01.2019 року від представника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надійшло клопотання про витребування у Генеральної Прокуратури України інформацію стосовно того, чи запитувалась інформація щодо реєстрації ТОВ "Марінекс ЛТД", а також зобовязати надати до суду витяг з відповіді на такий запит стосовно реєстрації ТОВ "Марінекс ЛТД" після її надходження. Також представник просив зупинити провадження по справі до отримання судом витягу з відповіді на запит про надання правової допомоги.

В судовому засідані, 21.01.2019р., колегією суддів було розглянуто зазначене клопотання та відмовлено в його задоволенні з огляду на необгрунтованість та безпідставність.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, відзиви на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. -VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час апеляційного перегляду, ТОВ "Марінекс ЛТД" зареєстроване 14 лютого 2013 року, номер компанії 119611 місце реєстрації Республіка Сейшельські Острови, здійснює свою статутну діяльність на території України.

Відносини із замовниками послуг аутстаффінгу позивач здійснює через провайдерів в галузі забезпечення трудовими ресурсами, зокрема з ТОВ "Аутстаффер", ; ТОВ "Стафф-Сервіс", та інших, що здійснюють свою статутну господарську діяльність з посередництва у працевлаштуванні відповідно до діяючого Законодавства України, ст. 37 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 5.07.2012.

Як зазначає позивач, з лютого 2017 року на нього, його робітників та замовників послуг аутстаффінгу з боку відповідачів здійснюється протиправний тиск.

Зокрема, в засобах масової інформації, відповідачами поширено недостовірну інформацію відносно позивача, яка шкодить його діловій репутації.

Зазначене підтверджується розміщенням відповідачами на веб-сайтах: http://kherson-line.net/novosti/ekonomika/103348-rukovoditel-gfs-hersonschiny-predupredil-lyubiteley-sotrudnichestva-s-seyshelskimi autstafferami.html;https://khersondaily.com/news/fiskali-vijavili-pidpilnu-firmu-autstafera;https://khersondaily.com/news/na-hersonschine-prodolzhajut-promyshljat-autstaffery інформації про те, що дана фірма (Marinex LTD, IBS 119611) ніколи не здійснювала діяльність, звітність не подавала і взагалі з часом була ліквідована"; "їх діяльність часто зводиться до махінацій"; "махінатори-аутстаффери"; "спеціалісти відомства трактували ці правовідносини як нелегальні"; "фірми, від яких Вам пропонують роботи ліквідовані в 2014р.".

Позивач зазначає, що в усіх документах, з 2018р. вказується про те, що наймані ним робітники не оформлені, тому що 03.04.2018 ГУ ДФС у Херсонській області листом № 3161/9/21-22-23-02-03 надало відомості ГУ Держпраці у Херсонській області про ліквідацію у лютому 2014 юридичної особи - позивача. При цьому, починаючи з 2013 року, будь-які запити з цього приводу позивачу та його контрагентам - українським провайдерам не направлялось, як не надавалось і належних доказів на підтвердження факту ліквідації позивача.

Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду з позовом за захистом ділової репутації шляхом подання позову, вирішення якого є предметом даного розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги часткого, місцевий господарський послався на те, що інформація, яка розповсюджувалася посадовими особами відповідачів, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, містить відомості про подію, якої не існувало, а відомості про неї не відповідають дійсності. Відтак надані позивачем докази містять сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, що підтверджують поширення відповідачами недостовірної інформації що стосується позивача, яка не відповідає дійсності та завдає шкоди його діловій репутації.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції із наведеним висновком місцевого господарського суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України «Про інформацію» встановлено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень, а об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно з приписами 5 Закону України «Про інформацію» кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно частини 2 вказаної статті ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відповідно ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 ЦК України).

Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно із п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»:

- при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право;

- під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі;

- поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи;

- негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Отже, підставою для задоволення позову у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність усіх обставин юридичного складу правопорушення, а саме:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При цьому недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Під час роглдяу справи господарським судом було втсановлено, що на веб-сайті «ОСОБА_3 Онлайн» за посиланням http://khersonline.net/novosti/ekonomika/103348-rukovoditel-gfs-hersonschiny-predupredil-lyubiteley-sotrudnichestva-s-seyshelskimi-autstafferami.html", зазначено, що «Руководитель ГФС Херсонской области ОСОБА_6 опубликовал в соцсети ответ на его запрос, касающийся деятельности фирм-аутстафферов на Сейшелах. "Специально для бизнесменов Херсонщины, которых продолжают вводить в заблуждение махинаторы-аутстафферы публикую официальный ответ консульства Сейшел. Фирмы, от которых вам предлагают работников ликвидированы в 2014 году. Скупые платят дважды!!! А мы тем временем продолжаем проверять и доначислять налоги!", - пишет начальник областного фискального ведомства.

Напомним, ранее ОСОБА_3 онлайн рассказывал о том, что после повышения размера минимальной заработной платы и соответствующего увеличения обязательных платежей в бюджеты, у многих субьектов хозяйствования возникло вполне логичное желание "сэкономить". На помощь им пришли ловкие дельцы-аутстафферы (фирмы, специализирующиеся на услугах по подбору и предоставлению персонала по заказу клиентов).

Применение механизмов аутстаффинга приводит к уменьшению защищенности работника, возникновения спорных вопросов, связанных с особыми условиями труда, компенсациями, начислением трудового стажа, работой во вредных условиях, а его социальные гарантии - минимальные.

В 2017 году, специалистами Главного управлення ДФС в Херсонской области была выявлена фирма-аутстаффер, которая предоставляла наемных работников предпринимателям Херсонщины, при этом рабочие находились у компании-нерезидента.»

Також на веб-сайті «Херсон Дейлі» за посиланнями http://khersondaily.com/news/fiskali-vijavili.pidpilnu-firmu autstafera https://khersondaily.com/news/na-hersonschine-prodolzhajut-promyshljat-autstaffery розміщено наступні публікації:

"Начальник регіонального управління ДФС у Херсонській області ОСОБА_7 на своїй сторінці у Фейсбуці розмістив інформацію про підпільну фірму-ауфтстафера:

"Після підвищення розміру мінімальної заробітної плати та відповідним збільшенням обов'язкових платежів до бюджетів, у багатьох суб'єктів господарювання виникло цілком логічне бажання "зекономити". На допомогу їм прийшли спритні ділки-аутстафери (фірми, що спеціалізуються на послугах по підбору та наданню персоналу на замовлення клієнтів). Застосування механізмів аутстафінгу призводить до зменшення захищеності працівника, виникнення спірних питань, пов'язаних з особливими умовами праці, компенсаціями, нарахуванням трудового стажу, роботою у шкідливих умовах, а його соціальні гарантії - мінімальні.

Днями, фахівцями Головного управління ДФС у Херсонській області виявлено фірму- аутстафера, яка надавала найманих працівників підприємцям Херсонщини, при цьому робітники знаходились у компанії-нерезидента. Ясність щодо діяльності фірми-нерезидента внесла відповідь компетентного органу іноземної держави, який повідомив, що дана фірма ніколи діяльність не здійснювала, звітність не подавала та взагалі з часом була ліквідована. Сплатою податків учасники схеми не переймались. Матеріали стосовно діяльності компанії-аутстафера передано до прокуратури!".

"На Херсонщине продолжают "промышлять" аутстафферы

Выявить, а тем более, привлечь к ответственности аутстаффинговые фирмы, которые работают на Херсонщине не так легко, поскольку у нас их деятельность зачастую сводится к махинациям.

Напомним, понятие аутстаффинга предусматривает выполнение персоналом работ на одном предприятии, при фактическом оформлении на другом. Предприятие может оформлять новых сотрудников по договору аутстаффинга, а также выводить таким образом за штат уже работающих специалистов.

В развитых государствах мира такая схема является легальной и прозрачной.

Аутстафферы платят налоги, а работники социально защищены. Однако у нас люди могут претендовать только на зарплату в конвертах. Чаще всего аутстаффинговая компания зарегистрирована за границей, а здесь работают лишь ее фирмы-посредники, которые ни за что не отвечают.

Замначальника управлення по вопросам труда Главного управлення Гоструда области ОСОБА_8 говорит, что проблема не только в том, что огромные деньги проходят мимо бюджета. Кроме зтого работники не имеют никаких социальных гарантий. В случае невыплаты зарплаты или несчастного случая на производстве они ничего не смогут доказать, поскольку их работодатель является нерезидентом, а самих людей трудоустраивают по гражданско-правовым соглашениям.

По словам ОСОБА_8, ГУ Гоструда имело дело пока лишь с одной аутстаффигновой фирмой, деятельность которой была раскрыта на Херсонщине. Субьекты хозяйствования, которые работали с этой компанией, использовали труд 14 человек. Специалисты ведомства трактовали эти трудовые отношения как нелегальные. Но это лишь официальная статистика. По данным Гоструда и Фискальной служби на самом деле таких фирм намного больше и их количество растет.

Источник: издание "ОСОБА_3 Daily".

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

З позовної заяви позивача вбачається, що оспорювана інформація розміщена в мережі Інтернет, при цьому відповідач-1 та відповідач-2 не є ані авторами вищевказаних статтей ані власниками відповідних веб-сайтів.

Таким чином відсутні належні і допустимі докази розповсюдження відповідачами будь-якої інформації щодо позивача через вказані інтернет видання.

Як розяснено в п.9,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична особа або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані власника веб-сайта можуть бути витребувані у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі інтернет.

З відповідними запитами щодо власника сайта, на якому була розміщена інформація зазначена в позові, позивач не звертався.

Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та Головне управління Держпраці у Херсонській області не є належними відповідачами у даному спорі.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що місцевим господарським судом надано помилкову правову оцінку наявним в матеріалах справи документальним доказам, не досліджено повно та всебічно спірні правовідносини, що у відповідності до вимог ст. 277 ГПК України зумовлює скасування оскаржуваного рішення від 27.06.2018 року з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Марінекс ЛТД».

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 277, 282

ГПК України, суд постановив:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 10.09.2018 року у справі №923/430/18 - скасувати.

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Марінекс ЛТД» про визнання поширюваної інформації недостовірною та зобовязання її спростувати - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марінекс ЛТД» на користь Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 5286 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів за постановою із зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в порядку та строки передбачені ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 29.01.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф.Савицький

Суддя Г.П. Разюк