ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 січня 2019 року Справа № 903/56/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора"

на ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 р.

(постановлену о 13:54 год. у м. Луцьку)

за скаргою Приватного підприємства "Флора"

на дії Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

у справі № 903/56/18 (суддя Шум М.С.)

за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

до відповідачів:

1) Приватного підприємства "Флора"

2) Державного підприємства "ГрінЕнерго"

про визнання недійсним договору про встановлення земельних сервітутів, скасування його реєстрації та застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення земельної ділянки

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1;

від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - не з'явився;

від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - не з'явився;

від Приватного підприємства "Флора" - не з'явився;

від Державного підприємства "ГрінЕнерго" - не з'явився;

від органу ДВС - ОСОБА_2, ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Волинської області 29.10.2018р. надійшла скарга ПП "Флора" на дії ДВС, в якій заявник просив:

- поновити строк для звернення до суду із скаргою;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП №57017301;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП №57017301;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301.

Зазначена скарга мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена в порушення вимог п.8 ч.8 ст.4 Закону України Про виконавче провадження, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Так, як постанова була винесена неправомірно, то підлягають скасуванню і інші винесені постанови у даному виконавчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року у справі №903/56/18 було:

- повернуто Приватному підприємству "Флора" доповнення і уточнення №99 від 08.11.2018р. до скарги на 3-х арк.;

- закрито провадження по розгляду скарги Приватного підприємства "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018 р. та в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.10.2018р .;

- в задоволенні іншої частині скарги Приватного підприємства "Флора" відмовлено.

При постановлені вказаної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що рішенням господарського суду Волинської області від 12.04.2018р. у справі 903/56/18 позов заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задоволено. Визнано недійсним договір про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015р., укладений між Державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора", серія та номер 1295, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839384. Скасовано реєстрацію договору про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, укладеного між Державним підприємством "ГрінЕнерго" та Приватним підприємством "Флора", серія та номер 1295, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839384. Застосовано наслідки недійсності правочину та зобовязано Приватне підприємство Флора повернути Державному підприємству "ГрінЕнерго" земельну ділянку площею 21,7762 га, яка знаходиться за адресою Волинська обл., Маневицький район, Галузійська сільська рада, кадастровий номер :02:001:0178.

15.05.2018р. господарським судом Волинської області видано накази за №903/56/18-1, №903/56/18-2, №903/56/18-3.

В наказі господарського суду Волинської області №903/56/18-1 від 15.05.2018р. стягувачем зазначено Державне підприємство "ГрінЕнерго".

16.08.2018р. головним державним виконавцем Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57017301.

Судом відмічено, що скаржник оскаржуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018р. зазначає, що вона винесена виконавцем з порушенням вимог п.8 ч.8 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", так як стягувачем не сплачено авансовий внесок

Згідно п.п.1.1, 4.1, 8.1 статуту ДП "ГрінЕнерго" в редакції наказу Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами від 22.11.2012р. №230-07, підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України (далі - Уповноважений орган управління). Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Проаналізувавши положення ст. ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 Господарського кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України суд вказав, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про управління обєктами державної власності" субєктами управління обєктами державної власності є зокрема, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.08.2018 №826 цілісний майновий комплекс ДП "ГрінЕнерго" віднесено до сфери управління Мінекономрозвитку.

Відповідно до п.п.66 п.3 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №459, до основних його завдань належить здійснення контролю за виконанням субєктами управління функцій з управління обєктами державної власності шляхом проведення єдиного моніторингу ефективності управління обєктами державної власності.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" від сплати авансового внеску звільнені державні органи.

Враховуючи, що даний спір розглядався за позовом прокурора в інтересах держави, стягувач ДП "ГрінЕнерго" засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, що діє як орган, через який держава реалізовує повноваження власника земельних ділянок, суд погодився з доводами прокуратури та ДВС та вважає, що дане підприємство звільнено від сплати авансового внеску.

Враховуючи наведене, суд вважає, що скаржником не доведено обставин та не надано доказів, які б вказували на протиправність дій головного державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області при винесені постанови від 16.08.2018р. про відкриття виконавчого провадження ВП №57017301, та необхідність скасування останньої, тому відмовив у задоволенні скарги у цій частині через необґрунтованість та безпідставність.

Відмовляючи в задоволені скарги ПП "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.10.2018р. ВП №57017301, суд зазначив, що ПП "Флора" у поданій скарзі не наводить аргументи для скасування даної постанови, а в матеріалах виконавчого провадження та відповідно поданої скарги наявна копія заяви 18.10.2018 р. №318 представника "ПП Флора" в якій боржник у відповідності до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" повідомляє Маневицький РВ ДВС області про те, що рішення господарського суду виконано в повному обсязі, а тому виконавче провадження підлягає закриттю.

На підставі повідомлення боржника про фактичне виконання рішення суду, що підтверджено актом приймання-передачі земельної ділянки ДП "ГрінЕнерго", головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, про що доведено до відому сторін виконавчого провадження - стягувача, боржника та прокурора.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені скарги ПП "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.10.2018р. ВП №57017301, через необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Закриваючи провадження по розгляді скарги в частині визнання протиправною та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018р та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.10.2018р. місцевий господарський суд виходив з того, що Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Повертаючи доповнення і уточнення №99 від 08.11.2018р. (вх.№01-55/12163/18 від 08.11.2018р.) суд зазначив, що скаржник не додав доказів направлення копії такої заяви іншим учасникам справи.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою суду першої інстанції, ПП "Флора" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить ухвалу господарського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року у справі №903/56/18 скасувати.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Закриваючи провадження у справі в частині скарги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року та в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року суд першої інстанції виходить з того, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Однак, ПП "Флора" оскаржує рішення, дії та постанови, які вчинені Маневицьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Волинській області у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, а саме рішення господарського суду Волинської області від 12 квітня 2018 року у справі № 903/56/18.

Тобто, оскаржуються дії і рішення державної виконавчої служби у тому виконавчому провадженні, де виконавчим документом є судовий наказ, виданий на виконання рішення господарського суду, а тому вимоги скарги ПП "Флора" в частині визнання незаконними рішень, дій і постанов Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про стягнення з ПП "Флора" виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та скасування відповідних постанов прийнятих та винесених під час виконання рішення господарського суду Волинської області від 12 квітня 2018 року у справі № 903/56/18 - підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПП "Флора" в частині скарги про визнання незаконними рішень і дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017301, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач ДП "ГрінЕнерго" засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, що діє як орган, через який держава реалізовує повноваження власника земельних ділянок та вважає, що дане підприємство звільнене від сплати авансового внеску.

Проте, стягувачем за судовим наказом № 903/56/18-1 виданого 15 травня 2018 року господарським судом Волинської області є ДП "Гріненерго", яке не є державним органом, а за організаційно-правовою формою є підприємством.

Водночас ДП "Гріненерго" є платником податку на додану вартість, і метою його діяльності відповідно до другого абзацу п. 2 Статуту ДП "ГрінЕнерго" - є забезпечення самофінансування і одержання прибутку від виробничої та комерційної діяльності.

Отже, оскільки стягувачем за вищевказаним виконавчим документом у справі № 903/56/18 - є ДП "ГрінЕнерго", яке не має визначених абзацом 2 частини 2 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" пільг по сплаті авансового внеску, то його сплата у разі звернення до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового наказу у даній справі відбувається на загальних підставах.

Проте, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ДП "ГрінЕнерго", предявляючи до Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області на виконання судовий наказ № 903/56/18-1 від 15 травня 2018 року авансового внеску у розмірі 7446 грн. не сплатив.

Згідно вимог п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Водночас ПП "Флора" акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" є імперативною нормою, прямо вказує про необхідність повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску і таке авансування є обовязковим.

Таким чином, Маневицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області був зобовязаний повернути до ДП "ГрінЕнерго" судовий наказ № 903/56/18-1 від 15 травня 2018 року виданий господарським судом Волинської області без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Однак з матеріалів виконавчого провадження АСВП № 57017301 вбачається, що Маневицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області відкрив виконавче провадження постановою від 16 серпня 2018 року, в супереч вимогам п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи наведене вважає, що при винесенні оспорюваної постанови від 16 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження порушив імперативні вимоги п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", відтак оскаржувана постанова від 16 серпня 2018 року не відповідає вимозі законності та підлягає скасуванню.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що ДП "Гріненерго" звільнене від сплати авансового внеску - не відповідає вимогам чинного законодавства.

Разом з тим враховуючи, що Маневицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області, при винесенні оскаржуваної постанови від 16 серпня 2018 року діяв поза межами повноважень, не на підставі та не у спосіб, передбачений законодавством, то й винесення у звязку з його дією постанов про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року, закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року - є очевидно протиправними та не сумісними з принципом законності та верховенства права, передбачені ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин постанови Маневицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року, закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року - підлягають скасуванню. Маневицький районний відділ ДВС ГТУЮ у Волинській області при винесенні оскаржуваних постанов не врахував всіх обставин, які був зобовязаний взяти до уваги для об'єктивного вирішення ситуації, що призвело до прийняття необґрунтованих рішень.

Суд першої інстанції повертаючи доповнення і уточнення ПП "Флора" № 99 від 08 листопада 2018 року до скарги на 3 арк. виходив з того, що ПП "Флора" не направило копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, однак даний висновок суду не відповідає дійсності, оскільки ПП "Флора" у відповідності до вимог ч. 5 ст. 46 ГПК України направило доповнення і уточнення ПП "Флора" № 99 від 08 листопада 2018 року до скарги на 3 арк. до всіх учасників справи, що підтверджується відповідними чеками УДППЗ "Укрпошта" та описами вкладень у поштове відправлення.

Також, повноважний представник ПП "Флора" вручив перед початком судового засідання іншим учасникам судового провадження копії вищевказаних уточнень і доповнень.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що вищевказана ухвала є незаконною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від заступника прокурора Волинської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ПП "Флора", відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги ПП "Флора", ухвалу господарського суду Волинської області у справі 903/56/18 від 13.11.2018 р. залишити без змін.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Позивачами у даній справі є Управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Власником спірних земельних ділянок с ГУ Держгеокадастру Волинській області, а постійним користувачем ДП "ГрінЕнерго".

При розгляді даної справи по суті встановлено, що згідно п п. 1.1,4.1, 8.1 Статуту ДП "ГрінЕнерго", затвердженого наказом Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами від 22.11.2012 №230-07, підприємство засновано на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Положеннями ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 1 1,16, 167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, ст.ст. 80, 84, 123,124, 127, 128 Земельного кодексу України передбачено, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи через які держава або територіальна громада реалізує повноваження власника земельних ділянок.

При вирішенні даної справи за позовами прокуратури області судом встановлено, що прокурором обґрунтовано належними та допустимими доказами порушення інтересів держави при розпорядженні даними земельними ділянками.

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до вимог ст.122 Земельного кодексу України є органом, який від імені держави здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки.

Право постійного користування па дану земельну ділянку державної власності закріплено за державним підприємством, що засновано на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, що діє як орган, через який держава реалізовує повноваження власника земельних ділянок, а тому дане підприємство звільнено від сплати судового збору із врахуванням абз. 2-7 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", так як йому лише повертались незаконно передані ПП "Флора" земельні ділянки державної власності.

В ході розгляду скарги по суті судом встановлено, що несплата авансового внеску не зачіпає інтересів держави, оскільки такий платіж підлягає поверненню стягувачу у відповідності до ст. 43 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, ПП "Флора" не доведено, що даними діями Маневицького РВ ДВС області порушено його право, яке підлягає захисту та відновленню у порядку господарського судочинства за скаргою боржника.

Інших підстав про порушення, на думку ПП "Флора", як відсутність доказів сплати авансового внеску при відкритті виконавчого провадження, апелянтом не зазначено.

Щодо оскарження постанов про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018 р. та виконавчих витрат від 22.10.2018 р., заступник прокурора Волинської області зазначає, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчою збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У звязку з цим, на думку заступника прокурора Волинської області суд правомірно закрив провадження у справі в частині визнання незаконними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018 р., стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.10.2018 р.

Також, заступник прокурора Волинської області відмічає, що судом правомірно повернуто ПП "Флора" доповнення і уточнення №99 від 08.11.2018 до скарги, у звязку з тим, що в порушення ч. 5 ст. 46 ГПК України не додано докази направлення таких доповнень іншим учасникам справи.

За таких обставин, заступник прокурора Волинської області вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Маневицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області також подав до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ПП "Флора", відповідно до якого просить відмовити у задоволенні скарги ПП "Флора", ухвалу господарського суду Волинської області у справі 903/56/18 від 13.11.2018 р. залишити без змін, з огляду на наступне.

Із положень ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що від сплати авансових платежів звільнені і державні органи, які у виконавчому проваджені можуть бути учасником, який наділений правом звернення до виконання виконавчих документів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, до органу ДВС звернулось державне підприємство "Гріненерго", яке є сгягувачем за наказом, із заявою про прийняття до виконання виконавчого документа №903/56/18-1 від 15.05.2018р. А наказ виданий на виконання рішення господарського суду Волинської області у даній справі за позовом Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Як вбачається зі змісту рішення від 12.04.2018р., власником спірної земельної ділянки площею 21,47762 га, за адресою Волинська обл., Маневицький район., Галузійська сільська рада, є ГУ Держземагенства у Волинській області, постійним право користувачем є ДП "ГрінЕнерго".

Згідно п. п. 1.1,4.1,8.1 Статуту ДП "ГрінЕнерго" в редакції наказу Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України від 22.11.2012р. №230-07 підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції від 13.11.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Волинській області відповідно до вимог ст.122 Земельного кодексу України є органом, який від імені держави здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки.

Право постійного користування на дану земельну ділянку державної власності закріплено за державним підприємством, що засновано на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, що діє як орган, через який держава реалізовує повноваження власника земельних ділянок, а тому дане підприємство звільнено від сплати авансового внеску із врахуванням ч,2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", так як йому лише поверталися незаконно передані ПП "Флора" земельні ділянки державної власності.

Після набрання рішенням законної сили видано відповідний виконавчий документ, котрий стягувач - ДП "Гріненерго" відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" подав органу ДВС разом зі своєю заявою, як державний орган в інтересах якого видано відповідний виконавчий документ.

Відтак, в силу дії абзацу 8 частини 2 статті 26 та абзацу 1 частини 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" ДП "ГрінЕнерго" набув статусу стягувана та звільнений від сплати авансового внеску.

За вказаних обставин щодо виконання рішення господарського суду несплата авансового внеску ДП "ГрінЕнерго" не зачіпає інтереси держави , оскільки такий платіж підлягає поверненню стягувачу.

Також судом вірно було звернено увагу на ту обставину, що після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження скаржник (боржник у справі) подав добровільно заяву про закінчення виконавчого провадження та Акт приймання - передачі № 14/05/18-1 від 14.05.2018р.

Дану обставину суд обґрунтовано розцінив, як таку, що скаржник погодився про підставність відкриття виконавчого провадження та його закінчення.

Маневицький РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області зазначає, що акт приймання - передачі № 14/05/18-2 від 14.05.2018р. був підписаний після 16.08.2018 р., з огляду на це, вважає, що зазначений акт не може бути доказом добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що спір в частині визнання незаконними рішень і дій Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області щодо стягнення з ПП "Флора" виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За наведеного вище, Маневицький РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області вважає, що несплата стягувачем - ДП "ГрінЕнерго" авансового внеску при поданні заяви про виконання наказу господарського суду не є безумовною обставиною для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018р., постанови про стягнення виконавчого збору від 03.10.2018р., постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22.10.2018р., постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.10.2018р. після фактичного виконання рішення суду, окремих підстав для скасування даних постанов скаржником не наведено, постанови про стягнення виконавчого збору, як такі, що винесені як наслідок виконання рішення господарського суду, у звязку із чим апеляційна скарга ПП "Флора" є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, ДП "ГрінЕнерго" не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу ПП "Флора", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

29 січня 2019 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представники Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області вказали, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції такою, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор підтримав доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. За таких обставин просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області у справі 903/56/18 від 13.11.2018 р. залишити без змін.

Окрім того від ПП "Флора" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване тим, що єдиним уповноваженим представником ПП "Флора" є директор ОСОБА_5, який станом на 29.01.2019 р. перебуває на лікарняному. Докази перебування директора ОСОБА_5 на лікарняному будуть надані в наступне судове засідання. За таких обставин ПП "Флора" просить відкласти розгляд справи, оскільки судове засідання без участі вповноваженого представника ПП "Флора" є неможливим.

Розглянувши дане клопотання, суд констатує, що відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 р. у справі № 903/56/18 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду не визнавалася обов'язковою явка учасників справи.

За таких обставин, судом судом відхиляється клопотання ПП "Флора" про відкладення розгляду справи.

При цьому, апеляційний господарський суд бере до уваги і той факт, в матеріалах справи міститься скарга ПП "Флора" на дії ДВС, апеляційна скарга ПП "Флора", в котрих відповідач вже наводить свої доводи щодо дій Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області та оскарженої ухвали, а також те, що відповідач не зазначає в чому саме полягає необхідність участі його представника в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду.

Окрім того, від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

В судове засідання 29.01.2019 р. представники Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ДП "ГрінЕнерго" не з'явилися.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, відхилення судом клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, той факт, що позивач та відповідач були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені їм (т. 2, а. с. 165, 172- 176), а також те, що явка учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ДП "ГрінЕнерго" та ПП "Флора".

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що рішенням господарського суду Волинської області від 12.04.2018р. у справі 903/56/18 було задоволено позов заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Визнано недійсним договір про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015р., укладений між державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора", серія та номер 1295, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839384. Скасовано реєстрацію договору про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 р., укладеного між державним підприємством "ГрінЕнерго" та приватним підприємством "Флора", серія та номер 1295, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11839384. Застосовано наслідки недійсності правочину та зобовязати приватне підприємство "Флора" повернути державному підприємству "ГрінЕнерго" земельну ділянку площею 21,7762 га (двадцять одна ціла сім тисяч сімсот шістдесят два десятитисячних гектарів), яка знаходиться за адресою Волинська обл., Маневицький район, Галузійська сільська рада, кадастровий номер :02:001:0178 (т. 1, а. с. 154-158).

В подальшому, 15.05.2018р. господарським судом Волинської області на виконання рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2018р. у справі 903/56/18 було видано накази №903/56/18-1, №903/56/18-2, №903/56/18-3 (т. 1, а. с. 159-161).

Зокрема в наказі господарського суду Волинської області №903/56/18-1 від 15.05.2018р. стягувачем зазначено Державне підприємство "ГрінЕнерго" (т. 1, а. с. 159).

16.08.2018р. головним державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57017301 (т. 1, а. с. 234).

03.10.2018р. головним державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесена постанова про стягнення з боржника ПП "Флора" виконавчого збору в розмірі 14892 грн. (т. 1, а. с. 235).

22.10.2018р. головним державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесена постанова про стягнення з боржника ПП "Флора" витрат на проведення виконавчих дій в сумі 150 грн. (т. 1, а. с. 236).

Також, 22.10.2018р. головним державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (т. 1, а. с. 238).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення вимог скарги, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Приватне підприємство "Флора" у поданій до суду першої інстанції скарзі зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018р винесена виконавцем з порушенням вимог п. 8 ч. 8 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" оскільки стягувачем ДП "ГрінЕнерго" не сплачено авансовий внесок.

Із рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2018 р. у даній справі слідує, що заступник прокурора Волинської області звернувся до господарського суду Волинської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до відповідача - приватного підприємства "Флора" та державного підприємства "ГрінЕнерго" про визнання недійсним договору про встановлення земельних сервітутів від 30.10.2015 року, укладеного між ДП "ГрінЕнерго" та ПП "Флора"; скасування його реєстрації та застосування наслідків недійсності правочину, шляхом повернення ПП "Флора" на користь ДП "ГрінЕнерго" земельної ділянки площею 21,7762 га., кадастровий номер :02:001:0178.

Згідно п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459 (далі - Положення), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзаців 3-7 п. 1 Положення Мінекономрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує:

- формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління обєктами державної власності, розвитку підприємництва, державно-приватного партнерства, інтелектуальної власності, туризму та курортів (крім здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів), державних та публічних закупівель, а також державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів;

- формування та реалізацію державної політики у сфері державної статистики, державного матеріального резерву, експортного контролю;

- формування державної політики у сфері захисту прав споживачів, державної політики з контролю за цінами, державної регуляторної політики та державної політики з питань ліцензування, дозвільної системи, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;

- реалізацію державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності.

Мінекономрозвитку є уповноваженим органом з питань координації діяльності з реалізації державного оборонного замовлення.

У відповідності до пп.66 п.4 Положення до основних завдань Мінекономрозвитку належить здійснення контролю за виконанням субєктами управління функцій з управління обєктами державної власності шляхом проведення єдиного моніторингу ефективності управління обєктами державної власності.

Враховуючи викладене, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відноситься до системи державних органів України

Згідно п. п. 1.1, 6.6. статуту ДП "ГрінЕнерго" затвердженого Наказом Мінекономрозвитку № 103-18 від 30.01.2018 р. підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Мінекономрозвитку, є державним комерційним підприємством. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Пунктом 10.1 статуту ДП "ГрінЕнерго" передбачено, що уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваження щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ним у межах, визначених законодавством, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Як визначено ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

За приписами ч. 2 ст. 62 Господарського кодексу України встановлено, що підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Статтею 73 Господарського кодексу України передбачено, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство". Державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

У відповідності до приписів ст. 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Статутний капітал державного комерційного підприємства утворюється уповноваженим органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу державного комерційного підприємства встановлюється зазначеним уповноваженим органом.

Апеляційним господарським судом вище було встановлено, що Державне підприємство "ГрінЕнерго" засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно ст. 4 Закону України "Про управління обєктами державної власності" субєктами управління обєктами державної власності є, зокрема, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що Державне підприємство "Гріненерго" є складовою частиною Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та в комплексі системи центральних органів виконавчої влади забезпечує зокрема формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності, управління обєктами державної власності.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

- стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

- обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

- відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;

- стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

- відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Тобто, нормою даної статті передбачено, що у випадку, якщо стягувачем є державний орган, то такий державний орган звільняється від сплати авансового внеску.

Підсумовуючи вищезазначене, а саме, що спір по суті в даній справі розглядався за позовом Заступником прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ДП "ГрінЕнерго", яке є стягувачем у виконавчому провадженні, засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, що діє як державний орган, апеляційний господарський суд констатує, що ДП "ГрінЕнерго" звільнено від сплати авансового внеску.

Поруч з тим, суд вважає за необхідне відзначити те, що згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Абзацом 2 ч. 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 визначено, що авансові внески стягувачів перераховуються на окремий небюджетний рахунок, відкритий Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування, приватним виконавцем в банках. Тобто, авансовий внесок сплачується на спецрахунок, де вони зберігаються. З цих коштів виконавець здійснює витрати по веденню виконавчого провадження. Зокрема, оплачується користування реєстрами, канцтовари, папір, поштові марки та інші витрати саме за цим конкретним виконавчим провадженням. В даному випадку авансовий внесок не зараховується до державного бюджету. А витрачається суто на витрати по веденню виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 статті 43 Закону України "Про виконавче провадження" після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу.

Тобто, авансовий внесок у виконавчому провадженні є коштами, внесеними стягувачем на окремий не бюджетний рахунок, який відкритий відділом державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування, та які використовуються виконавцем для організації та проведення виконавчих дій в спосіб та порядок встановлений Міністерством юстиції України.

Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що скаржником не доведено обставин, належних та допустимих доказів, які б вказували на незаконність рішення чи дій Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з примусового виконання рішення господарського суду щодо відкриття виконавчого провадження та підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП № 57017494, а отже в колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги у цій частині через необґрунтованість та безпідставність.

За таких обставин судом першої інстанції було правомірно відмовлено в задоволені скарги Приватного підприємства "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2018 року АСВП №57017301.

Щодо вимог скарги Приватного підприємства "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається із змісту скарги, скаржник ПП "Флора" не наводить доводів для скасування даної постанови.

В той же час, як слідує із матеріалів справи Приватне підприємство "Флора" звернулося до Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою № 317 від 18.10.2018 р., відповідно до якої повідомляє, що 14.05.2018 р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2018 р. у справі № 903/56/18 ПП "Флора" повернуло, а ДП "ГрінЕнерго" прийняло земельну ділянку площею 21,7762 га, яка знаходиться за адресою Волинська обл., Маневицький район, Галузійська сільська рада, кадастровий номер :02:001:0178, про що свідчить відповідний акт приймання-передачі. На підставі вказаного, ПП "Флора" просить на підставі ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" закрити виконавче провадження з примусового виконання рішення господарського суду Волинської області від 12.04.2018 р. у справі № 903/56/18 (т. 2, а. с. 62).

До зазначеної заяви ПП "Флора" надало копію Акту приймання-передачі №14/05/18-1 від 14.05.2018 р. Даний акт з боку ДП "ГрінЕнернго" підписаний ОСОБА_6, а з боку ПП "Флора" ОСОБА_5 (т. 2, а. с. 63).

Однак, дана заява та Акт приймання-передачі №14/05/18-1 від 14.05.2018 р. не можуть бути доказом добровільного виконання боржником рішення суду від 12.04.2018 р. до відкриття виконавчого провадження шляхом повернення земельної ділянки, оскільки, як вбачається із копії листа № 18/10-08 від 30.10.2018 р. в.о. директора ДП "ГрінЕнерго" ОСОБА_6 повідомив Маневицькй РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що підписання акту відбулося після 16.08.2018 р., а в момент підписання не було звернуто увагу на дату поставлену в актах (т. 2, а. с. 71).

В той же час, саме на підставі даної заяви боржника та доданого до неї Акту приймання-передачі №14/05/18-1 від 14.05.2018 р., головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, про що доведено до відому сторін виконавчого провадження - стягувача, боржника та прокурора (т. 1, а. с. 238).

Підсумовуючи вказане, суд констатує, що скарга Приватного підприємства "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301 є необґрунтованою та безпідставною, у звязку із чим в її задоволені в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги скаржника в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП №57017301 та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301, суд бере до уваги наступне.

За приписами ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В той же час, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справах №921/16/14-г/15, № 127/9870/16-ц, від 16.01.2019 у справі №910/22695/13.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, вимоги ПП "Флора" в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 03 жовтня 2018 року АСВП №57017301 та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 22 жовтня 2018 року АСВП №57017301 не підлягають розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про закриття провадження в цій частині.

Щодо повернення судом першої інстанції Приватному підприємству "Флора" доповнення і уточнення №99 від 08.11.2018р.(вх.№01-55/12163/18 від 08.11.18р.) до скарги на 3-х арк., колегія суддів зазначає наступне.

13.11.2018р. від скаржника надійшла заява про прийняття доповнення до скарги та самі доповнення та уточнення №99 від 08.11.2018р.(вх.№01-55/12339/18) до скарги (т. 2, а. с. 7-9).

Вказані доповнення і уточнення №99 від 08.11.2018 р. фактично є зміною предмету первісної скарги, оскільки Приватним підприємством "Флора" фактично змінено вимоги скарги.

В той же час, Господарським процесуальним кодексом України не встановлено особливостей щодо розгляду господарськими судами скарг на дії ДВС, відповідні скарги подаються скаржниками та повинні розглядатись судами в загальному порядку із врахуванням розділу VI ГПК України.

За приписами ч. 5 ст. 46 ГПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Як вбачається із матеріалів справи, ПП "Флора" не додано доказів направлення копії доповнень і уточнення №99 від 08.11.2018 р. іншим учасникам справи, у звязку із чим такі доповнення і уточнення слід повернути скаржнику, що і було зроблено місцевим господарським судом.

Посилання скаржника на вручення таких доповнень і уточнень іншим учасникам справи перед судовим засіданням не береться до уваги, оскільки в засіданні суду першої інстанції не були присутні представники Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та ДП "ГрінЕнерго", а також з тих підстав, що в розумінні положень ГПК України, таким доказом є лист з описом вкладення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

В той же час, враховуючи, що підстави передбачені ст.277 ГПК України для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, то відповідно до ст. 276 ГПК України апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора" слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 р. у справі № 903/56/18 - без змін.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Флора" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Волинської області від 13.11.2018 р. у справі № 903/56/18 - без змін.

2. Справу № 903/56/18 надіслати господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "31" січня 2019 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.