ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"28" січня 2019 р. Справа№ 911/777/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 (суддя Карпечкін Т.П., повний текст складено - 10.09.2018) за позовом Фізичної особи-підприємця Чижик Олександра Сергійовича до Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича про розірвання договору та стягнення 101 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 позов задоволено повністю; вирішено розірвати Договір суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем Чижик Олександром Сергійовичем та Фізичною особою-підприємцем Романюк Дмитром Миколайовичем, а також стягнути з Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича на користь Фізичної особи-підприємця Чижик Олександра Сергійовича 101000 грн. 00 коп. суборендної плати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 залишено без руху.

При цьому, Фізичній особі-підприємцю Романюк Дмитру Миколайовичу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом сплати суми судового збору у розмірі 5 286 грн.

Також, скаржнику було роз'яснено, що у випадку не усунення ним вказаного в ухвалі недоліку у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

Крім цього, у зазначеній ухвалі судом було встановлено обставини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 та не подання апелянтом відповідного клопотання про поновлення вказаного строку.

Скаржником не було надано суду доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги, натомість було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору та заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 скаржнику з доданими до неї документами.

Відповідач повторно звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позовної заяви, обґрунтованим розміром судового збору було 3 524 грн. (по 1 762 грн. за кожною із двох вимог - про розірвання Договору та про стягнення 101 000,00 грн.).

Отже, апелянт оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку має сплатити 150 відсотків вказаної суми, тобто 5 286 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

Разом з тим, скаржником подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вказаного клопотання, апелянт посилається на те, що він є членом багатодітної родини, батьком трьох дітей у віці до 14 років, а фінансове становище родини наразі є вкрай важким. Крім того, за твердженнями скаржника, приватним виконавцем накладено арешт на всі його рахунки, рухоме та нерухоме майно.

На підтвердження неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги апелянтом надано копії постанов про арешт коштів та майна боржника, копію банківської виписки по рахунку та копію скріншоту банківського рахунку.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 (із змінами і доповненнями) зазначено, що при розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

З наведеного випливає, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору, є правом суду і може мати місце за наявності виключних обставин.

Отже, виходячи з наведених положень, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази.

До клопотання заявником не було надано фінансових та бухгалтерських документів, що характеризують його фінансовий стан.

Стосовно наданих апелянтом копії банківської виписки по рахунку та копії скріншоту банківського рахунку, то скаржником не доведено того, що наявний у нього банківський рахунок є єдиним.

Так, зокрема, жодних доказів відсутності у апелянта в інших банківських установах (окрім акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк») відкритих рахунків, до суду не надано.

Зі змісту копій постанов ВП №57815193 від 29.11.2018 про арешт коштів боржника та ВП №57815193 від 29.11.2018 про арешт майна боржника не вбачається, що на момент подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 у Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича відсутні кошти, оскільки не є свідченням того, що відповідач є неплатоспроможним та не має інших фінансових можливостей сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Таким чином, враховуючи, що заявником не було додано належних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірі і порядку, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Крім цього, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Оскільки, апеляційна скарга залишається без руху на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України, то відповідно і вищезазначене клопотання судом наразі не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Романюк Дмитра Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 27.08.2018 у справі №911/777/18 - залишити без руху.

2. Фізичній особі-підприємцю Романюк Дмитру Миколайовичу усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 5 286 грн. протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова