ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.01.2019 Справа № 916/2364/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання (помічника за дорученням) Сєврової Н.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація ДПЛ" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби про стягнення збитків у розмірі 29 530,18 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача не з'явились;

від відповідача не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ДПЛ» збитків у розмірі 29530,18 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір № ТГО-339/14 від 08.08.2014, предметом якого було виконання робіт з проектування. Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачем було розроблено проектно-кошторисну документацію та передано її замовнику, що підтверджується складеним актом здачі-приймання виконаних робіт №3 від 19.10.2015. Загальна вартість робіт становить 589163,42грн, які сплачені позивачем у повному обсязі.

У подальшому за результатами проведеної ОСОБА_1 офісом Держаудитслужби ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси» виявлено завищення вартості виконаних проектних робіт за договором № ТГО-339/14 від 08.08.2014 на суму 29530,18 грн.

З метою усунення виявлених порушень органом державного фінансового контролю 03.04.2018 складено вимогу за № 15-06-23-14/2095, яку предявлено до виконання КП «Теплопостачання міста Одеси». На виконання цієї вимоги з метою досудового врегулювання спору 11.05.2018 позивач направив відповідачу претензію №02-01-01-222 щодо сплати надмірно виплачених коштів в розмірі 129297,77 гривень за рядом договорів укладених з відповідачем, у тому числі й за договором №ТГО-339/14 від 08.08.2014. Претензія залишена ТОВ «Корпорація ДПЛ» без задоволення, що зумовило КП «Теплопостачання міста Одеси» на звернення до суду з цим позовом.

Як на правові підстави своїх вимог позивач посилався на положення статей 22, 610, 623, 857,859,891 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2018 відкрито провадження у справі №916/2364/18; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2018, на підставі п.1 ч.3 ст.31, ст.234 ГПК України, справа №916/2364/18 передана за підсудністю до господарського суду Донецької області.

04.12.2018 справа надійшла до господарського суду Донецької області та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018, передана на розгляд судді Зекунова Е.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.12.2018 справу №916/2364/18 прийнято до провадження, розпочато повторно розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 08.01.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.01.2019 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби, розгляд справи відкладено на 21.01.2019.

Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву, а тому суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Представники позивача, відповідача та ОСОБА_1 офісу Держаудитслужби у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Замовник) та ТОВ «Корпорація ДПЛ» (Виконавець) 08.08.2014 укладено договір №ТГО-339/14, за предметом якого Замовник замовляє, а Виконавець зобовязується виконати роботи по проектуванню «Реконструкція ділянки теплотраси по вул. Варненська ( від вул. 25 Чапаєвської дивізії ТК 1032 до вул. ОСОБА_2)», відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво».

Результатом виконання робіт, визначених пунктом 1.1 Договору, є проектно-кошторисна документація (п.1.2).

Згідно п.2.1 Договору загальна вартість робіт за договором складає 638 712,58 грн., в т.ч. ПДВ 106 452,10 грн.

За умовами п.2.2 Договору після укладання договору Замовник перераховує Виконавцю авансовий платіж у розмірі 50 % від узгодженої договірної ціни, що складає 319 356,29 грн., в т.ч. 20 % ПДВ - 53 226,05 грн.

Відповідно до п.2.4. Договору розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання відповідного акту, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, згідно виставленого рахунку.

У відповідності до п. 1.3. Договору строк виконання робіт визначений у календарному плані. Згідно календарного плану завершення робіт по коригуванню проектно- кошторисної документації - 16.09.2014, а здача Замовнику проектно-кошторисної документації, яка отримала позитивну оцінку ДП «Укрдержбудекспертиза» - 30.09.2014.

Пунктами 5.1., 5.2. договору від 08.08.2014 №ТГО-339/14 передбачено, що Виконавець відповідає за недоліки ПКД (проектно-кошторисної документації), включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації обєкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт, та у разі виявлення недоліків у ПКД або в пошукових роботах Виконавець на вимогу Замовника зобовязаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань.

Згідно додатку № 1 «Завдання на проектування» та інших додатків до договору від №ТГО-339/14 Виконавцем здійснювалися роботи з проектування перекладки ділянки теплотраси по вул. Варненська (від вул.25 Чапаєвської дивізії ТК 1032 до вул.ОСОБА_2).

КП «Теплопостачання міста Одеси» прийняло роботи від ТОВ «Корпорація ДПЛ» на підставі Акту здачі-приймання виконаних робіт (проектно-вишукувальної документації за договором від 08.08.2014 №ТГО-339/14) від 19.10.2015 №3, згідно якого кошторисна вартість виконаної документації з ПДВ становить 589 163,42 грн.

КП «Теплопостачання міста Одеси» повністю виконало свої зобовязання по договору.

Відповідно до п. 1.2.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю ОСОБА_1 офісу Держаудитслужби на IV квартал 2017 року, у відповідності до Програми ревізії проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси» за період з 01.08.2015 по 31.12.2017.

За результатами проведеної ревізії ОСОБА_1 офісом Держаудитслужби складено акт від 22.03.2018 №06-11/17, яким, зокрема, встановлені порушення вимог ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ, п. 5.2 «Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» ДБН А.2.1-1-2014, п.12 глави 2 розділу 1 «Електроенергетика» збірника цін на проектні роботи для будівництва, умов п. 1.1, 3.2.3 зазначеного договору та завищення вартості виконаних робіт, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) КП «Теплопостачання міста Одеси».

Згідно додатку №1 б з розрахунком Акту від 22.03.2018 №06-11/17 завищення вартості виконаних проектних робіт за договором від 08.08.2014 № ТГО-339/14 становить 29 530,18 грн.

Згідно з Актом від 22.03.2018 №06-11/17 в кошторисі ф. 2-П до договору від № ТГО - 339/14 враховані роботи з проектування теплових мереж в двотрубному обчислюванні діаметром 426 мм з коефіцієнтом 1, тоді як відповідно до п. 12 глави 2 розділу 1 «Електроенергетика» збірника цін на проектні роботи для будівництва вартість проектування двотрубних теплових мереж діаметром менше 500 мм визначається по цінам п. 1 таблиці 1-10 з коефіцієнтом 0,8 при діаметрі 300-400 мм.

Крім того, в кошторисі ф. 3-П до договору враховані витрати на отримання погодження і технічних умов від власників пересічних комунікацій, внесення в проектну документацію умов та вимог власників пересічних комунікацій, тоді як фактично зазначені погодження відсутні.

На думку фахівців ОСОБА_1 офісу Держаудитслужби, завищення вартості виконаних робіт виникло в результаті порушення вимог п. 5.2 «Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» ДСТУ Б Д.1.1-7:2013, п. 5.3.11.2 «Інженерні вишукування для будівництва» ДБН А.2.1-1-2014, п. 12 глави 2 розділу 1 «Електроенергетика» збірника цін на проектні роботи для будівництва.

На підставі акту ревізії та виявлених в ході ревізії порушень, 03.04.2018 ОСОБА_1 офісом Держаудитслужби складено Вимогу «Про усунення порушень законодавства» за № 15-06-23- 14/2095 із зворотнім терміном інформування КП «Теплопостачання міста Одеси» органу державного фінансового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обовязковими до виконання службовими особами обєктів, що контролюються.

На виконання Вимоги з метою досудового врегулювання спору 11.05.2018 КП «Теплопостачання міста Одеси» направило на адресу ТОВ «Корпорація ДПЛ» претензію №02-01-01-222 щодо сплати надмірно виплачених коштів в розмірі 129 297,77 грн. за договорами від 08.08.2014 № ТГО-333/14, від 08.08.2014 №ТГО-334/14, від 08.08.2014 №ТГО-339/14, від 08.08.2014 №ТГО-340/14. Позивач зазначає, що претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивачем не надано доказів її відправки або вручення відповідачу, однак це не перешкоджає зверненню КП «Теплопостачання міста Одеси» до суду за захистом своїх прав.

Порушення ТОВ «Корпорація ДПЛ» умов Договору №ТГО-339/14 від 08.08.2014 шляхом завищення вартості виконаних робіт стали підставою для звернення КП «Теплопостачання міста Одеси» до господарського суду з позовом про стягнення коштів.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення 29530,18 грн. завищеної вартості виконаних робіт за Договорами підряду.

Надаючи оцінку викладеним обставинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що згідно з умовами Договору підряду сторонами було досягнуто домовленість про те, що результатом виконання робіт є проектно-кошторисна документація (надалі - ПКД) (п.1.2). Склад, кількість ПКД, яка підлягає оформленню і здачі Виконавцем Замовнику, визначається у відповідності до ДБН А.2.2-3-2004 та інших норм та стандартів (п.4.1).

Після завершення робіт Виконавець направляє Замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт з додатком до нього 5 (пять) комплектів ПКД та електронної копії ПКД (п.4.2).

Замовник протягом 15 робочих днів з дня одержання зобовязаний підписати акт прийому-передачі робіт, при умові надання Виконавцем всієї необхідної документації, і повернути його Виконавцю або направити мотивовану відмову від прийому робіт (п.4.3).

У випадку неодержання Виконавцем протягом 15-ти робочих днів підписаного Замовником акта прийому-здачі робіт проектні роботи вважаються прийнятими з виконанням всіх вимог договору (п.4.4).

У випадку мотивованої відмови прийому робіт, сторонами складається двосторонній акт з переліком всіх необхідних доопрацювань і строки їх виконання (п.4.5).

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка дотримання підрядником «Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт» ДБН А.2.1-1-2014 та фактичного обсягу вартості та витрат на проведення робіт, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.

Отже, враховуючи приписи зазначених норм права, а також те, що Позивач (Замовник) оглянув та прийняв виконані ТОВ «Корпорація ДПЛ» підрядні роботи, обумовлені Договором підряду за актом приймання виконаних робіт №3 від 19.10.2015 на загальну суму 589163,42 грн., який підписаний та скріплений печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень, суд дійшов висновку, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» погодилось як з якістю таких робот, так і з їх кількістю.

До позовної заяви Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» із документів, які підтверджують факт наявності договірних відносин між сторонами спору було надано лише Договір підряду №ТГО-339/14 від 08.08.2014 (з додатками) та акт приймання виконаних робіт №3 від 19.10.2015.

Проте зі змісту акту ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси» від 22.03.2018 р. № 06-11/17, проведеної ОСОБА_1 офісом Держаудитслужби, під час перевірки аудиторами досліджувалися акти приймання виконаних будівельних робіт ф.№КБ-2в також довідки про вартість виконаних будівельних робіт ф.№КБ-3 скаладені сторонами Договору №ТГО-339/14.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку КП «Теплопостачання міста Одеси» в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена КП «Теплопостачання міста Одеси».

Отже, умови Договору підряду №ТГО-339/14 сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Звертаючись з позовом, КП «Теплопостачання міста Одеси» розмір заявлених до стягнення збитків у розмірі 29530,18 грн. визначив виходячи із здійснення надмірної сплати за будівельні роботи на підставі завищених кошторисних розрахунків за договором.

У той же час статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.

Застосовуючи дані статті, суду необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Судом також встановлено, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки" заявлена до стягнення з ТОВ «Корпорація ДПЛ» перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за Договорами підряду сума не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації за кошти комунального підприємства, а кошти, які КП «Теплопостачання міста Одеси» просить стягнути з ТОВ «Корпорація ДПЛ», отримані ним як оплата виконаних за Договорами підряду робіт, то суд дійшов висновку, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі частини другої статті 224 ГК України.

Таким чином, суди дійшов висновку, що КП «Теплопостачання міста Одеси» не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності ТОВ «Корпорація ДПЛ», а саме наявності причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та діями ТОВ «Корпорація ДПЛ».

Не можуть також вважатися кошти у розмірі 29530,18 грн. й такими, що набуті Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація ДПЛ" за рахунок Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» без достатньої правової підстави що має наслідком їх повернення у порядку статті 1212 ЦК України, оскільки між сторонами у справі укладено Договори підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з ТОВ «Корпорація ДПЛ», отримані ним як оплата належно виконаних за договором робіт, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №5006/18/13/2012.

Щодо посилання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на акт, складений за результатом планової ревізії його фінансово-господарської діяльності від 22.03.2018 №06-11/17, як на беззаперечну підставу для стягнення збитків, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6.2 роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визначенням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 №02-5/35 акти ревізії та документальних перевірок не мають обов'язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 у справі №21-237а13 зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №5006/18/13/2012.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обовязкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі Договору підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов'язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення Товариством зобов'язань за Договорами підряду.

За таких умов суд дійшов висновку, що Комунальним підприємством не підтверджено обґрунтованості та законності позовних вимог щодо стягнення з Товариства на його користь завищеної вартості наданих послуг у розмірі 29530,18 грн. на підставі акта ревізії фінансового-господарської діяльності.

Поряд з цим суд зазначає, що звіт внутрішнього аудиту вказаного органу управління (контролю) може бути підставою для вжиття ним у межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання у межах господарсько-договірних відносин.

Висновки господарського суду у цій справі узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду від 21 травня 2018 року у справі №922/2310/17.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, позивач не надав господарському суду доказів, які обґрунтовують його доводи, отже позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ДПЛ» про стягнення збитків у сумі 29530,18 грн. задоволенню не підлягають, як неправомірні та безпідставні.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на КП «Теплопостачання міста Одеси».

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація ДПЛ» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби про стягнення збитків у сумі 29530,18 грн. - відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. залишити за Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» ().

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 22.01.2019.

Повний текст рішення складено та підписано 24.01.2019.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Реквізити сторін:

Позивач Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (65029, місто Одеса, вулиця Балківська, 1-Б; )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація ДПЛ» (87501, місто Маріуполь, вулиця 130-ї Таганрозької дивізії, 104; код ЄДРПОУ 33080989)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 офіс Держаудитслужби (65107, місто Одеса, вулиця Канатна, 83; код ЄДРПОУ 40477150)

Суддя Е.В. Зекунов