ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м.Дніпро Справа № 912/997/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

від позивача: ОСОБА_1 адвокат, довіреність б/н від 18.01.2019 р.;

представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" м.Київ на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.08.2018, ухвалене суддею Кабаковою В.Г., повний текст якого складений 21.08.2018, у справі №912/997/18

за позовом Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" м.Київ

до Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", м.Кропивницький

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Брокінвестгруп", м.Суми

про стягнення 80 511,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернувся Акціонерний комерційний банк "Східно-Європейський банк" м.Київ до Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", м.Кропивницький про стягнення заборгованості в розмірі 80 511,64 грн, з яких: заборгованість за кредитним договором №2006-53С за відсотками складає 78 547,94 грн, штраф становить суму 1 963,70 грн; з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Комунальним підприємством "Світловодський міський водоканал", правонаступником якого є Відповідач, умов договору кредитування № 2006-53С від 14.11.2006, укладеного з Позивачем, що встановлено рішенням у справі № 912/836/13 від 04.11.2013, за яким з Відповідача на користь Позивача було стягнено заборгованість за договором станом на 15.10.2013; станом на 16.12.2013 існує заборгованість Відповідача по сплаті відсотків за період з 16.10.2013 по 16.12.2013, що в свою чергу є підставою застосування до останнього такого виду відповідальності, як штраф.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.08.2018 у справі №912/997/18 (суддя Кабакова В.Г.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, 29.09.2018 до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Акціонерний комерційний банк "Східно-Європейський банк" м.Київ, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду від 15.08.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 80 511,64 грн, з яких 78 547,94 грн. відсотків за період з 16.10.2013 по 16.12.2013 та штраф за несплату відсотків у розмірі 1963,70 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом позбавлено третю особу права на взяття участі у судових дебатах, оскільки, призначивши судове засідання в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області, Господарським судом Кіровоградської області не було здійснено резервування часу.

Крім того, судом не взято до уваги доводи позивача, викладені у позові та додаткових поясненнях, про те, що за умовами п.3.3.1 кредитної угоди № 2006-53С від 14.11.2006 Відповідач має самостійно нараховувати та сплачувати позивачу відсотки.

Також скаржник зазначає, що при ухваленні рішення суд керувався не тими нормами права, якими слід було керуватись, зокрема ст.98 Закону України "Про банки та банківську діяльність" в редакції станом на 21.12.2009 та ст.77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" в редакції, чинній на дату прийняття рішення (остання редакція від 03.07.2018), всупереч приписам, що містяться в перехідних та прикінцевих положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VІ.

Зауважує, що суд при ухваленні рішення керувався п.9.1 гл.9 розділу 6 "положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства", затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369 в редакції на дату прийняття рішення про ліквідацію позивача 21.12.2009, в той час, як вказане Положення з 21.12.2009 до 08.08.2012 зазначало чисельних змін та викладалось в новій редакції, зокрема з 27.06.2010 приписи п.9.1 Положення стосовно нарахування відсотків, комісійних, штрафів тощо, взагалі були виключені з Положення та в останній редакції Положення від 08.08.2012 вони не містяться, таким чином, ліквідатор, враховуючи, що відсутні правові підстави для припинення договірних зобов"язань за кредитними договорами, зобов'язаний був діяти відповідно до умов кредитних договорів стягувати прострочену заборгованість з позичальників, у тому числі нараховані відсотки за весь час користування кредитом.

Крім того, скаржник зазначає, що посилання суду на завершення ліквідаційної процедури банку із затвердженням ліквідаційного балансу не відповідають нормам права, зокрема, ст.98 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та ст.609 ЦК України, оскільки лише внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ліквідацію юридичної особи і є підставою для припинення зобов'язань. Отже, з урахуванням відсутності відповідного запису в реєстрі стосовно позивача договірні зобов'язання відповідача перед позивачем не припинились, а позивач має майнові та немайнові права, бути позивачем та відповідачем в суді, звертатись до суду за захистом свого порушеного права, зокрема, щодо стягнення нарахованих та несплачених відсотків.

Скаржник звертає увагу, що суд наводить обставини, які підтверджуються матеріалами справи, але робить невірний висновок, що затвердження ліквідаційного балансу призводить до припинення діяльності банку, в той же час, чинне законодавство України не містить такого терміну як "припинення діяльності банку", а тому визначити обставини, з посиланням на норми права, які призводять до припинення діяльності банку неможливо, як і не можливо визначити наслідки такого припинення.

При цьому, якщо суд мав на увазі передбачену законодавством термінологію "завершення банківської діяльності" (ст.2, ч.2 ст.91 Закону України "Про банки та банківську діяльність"), то банківська діяльність позивача завершилась не 24.01.2014 із затвердженням ліквідаційного балансу, а 21.12.2009 разом з відкликанням ліцензії банку, таким чином, саме з цього моменту позивач не мав права видавати кредити, втім, ні ст.91 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ні інші статті цього Закону, ні глава 50 ЦК України, ні інші закони України не містять вказівок щодо припинення договірних відносин (припинення зобов'язань), що випливають із кредитних договорів, за якими грошової кошти були видані до відкликання банківської ліцензії НБУ. А стягнення позивачем, що знаходиться в стані ліквідації, відсотків за кредитним договором, які відповідач сам мав нараховувати та сплачувати згідно з умовами п.3.3.1 договору, не відноситься до банківської діяльності, а є її наслідком. Наслідком цивільно-правових відносин, що продовжують існувати.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, вважає рішення законним та обґрунтованим, зазначає, що твердження позивача про наявність правових підстав для стягнення відсотків за кредитним договором є невірним, оскільки за ст..96 Закону України "Про банки та банківську діяльність", в редакції, чинній на час прийняття рішення про ліквідацію банку, передбачено, що якщо на момент закінчення строку ліквідації залишились непроданими активи банку і негайний їх продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів; Національним банком України було прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу та передачу непроданих активів Позивачу та перелік вимог кредиторів юридичній особі ТОВ "Брокінвестгруп" (третій особі у справі) на підставі договору № 32-Л від 13.12.2013; за п.1.1 договору № 32-Л установник управління (позивач) передав в управління управителеві (третій особі) активи, наявні на балансі установника управління на датку укладення договору; в зв`язку з викладеним позивачем 25.12.2013 направлено Відповідачу лист № 2504 згідно якого, позивач передав третій особі в управління право вимоги за кредитним договором, укладеним банком з відповідачем, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, про що укладеного договір про передання в управління непроданих активів № 32-Л від 13.12.2013, подальше погашення заборгованості по кредиту необхідно здійснювати ТОВ "Брокінвестгруп",відтак, всі активи банку та документи перебувають у юридичної особи ТОВ "Брокінвестгруп", докази повернення активів, документів, договір тощо від третьої особи до Позивач відсутні.

Частиною 2 ст.4 ГПК України передбачено звернення юридичних та фізичних осіб підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування за захистом до суду стосовно порушення, невизнання або оспорення власних прав та законних інтересів.

З урахуванням викладеного, Позивачем не зазначено за захистом якого порушеного права він звернувся до суду. Крім того, третя особа вже зверталась до суду з позовом про стягнення з Відповідача боргу по відсоткам в розмірі 330 874,91 грн. по кредитним договорам № 2006-53С від 14.11.2006 та № 2007-37С від 24.12.2007 за період з 07.08.2013 по 31.12.2013, втім, в процесі розгляду справи було подане письмове клопотання про відмову від позову, відтак, ухвалою суду по справі № 912/1884/17, яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ "Брокінвестгруп" до ОКВП "Дніпро-Кіровоград" припинено.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необхідність Відповідачу самостійно нараховувати та сплачувати відсотки, вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки за умовами п.3.2.3 договору кошти на погашення заборгованості зараховуються у такі черговості: відшкодування витрат кредитора, пов'язаних з одержанням виконання; прострочені відсотки за користування кредитом, прострочена заборгованість по кредиту, поточні нараховані відсотки по кредиту, поточна заборгованість по кредиту, пені, штрафи. Позовні вимоги базуються на стягнення прострочених відсотків (2-а черга) та штрафу (остання черга), а враховуючи, що простроченої заборгованості відповідач не має, оскільки повністю її сплатив у жовтні 2017 року, то вказане дає підстави зробити висновок, що відсотки ліквідатором не нараховувались, оскільки були б зараховані першочергово, а відтак, відсотки самостійно нараховані третьою особою за довіреністю лише у 2017 році, що суперечить умовам кредитного договору. При цьому, згідно звіту ліквідатора в період ліквідації нараховано 28 636,28 грн відсотків, яка увійшла до загальної кредитної заборгованості банком в розмірі 829 855,63 тис. грн.; в результаті проведених заходів в ході ліквідації кредитна заборгованість банку зменшилась до 583 055,38 тис. грн, яка повністю передана в управління ТОВ "Брокінвестгруп" по договору про передання в управління непроданих активів, у звіті ліквідатора немає відсотків, що є предметом даного позову, а відтак, ліквідатором вони не були нараховані.

Також Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність висновку суду стосовно того, що затвердження ліквідаційного балансу призводить до припинення діяльності банку. Так, за приписами п.3 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що набув чинності 22.09.2012, ініційована до набрання чинності цим законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим законом. Відповідно до ст.91 Закону України "Про банки і банківську діяльність", в редакції на момент прийняття рішення про ліквідацію банку, зазначено, що банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Згідно п.3.1 гл.3 р.6 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою правління НБУ від 28.08.2001 №369, що застосується до процедури ліквідації АКБ "Східно-Європейський банк", рішення про відкликання ліцензії банку та призначення ліквідатора приймається правлінням НБУ та оформлюється відповідною постановою, нею ж призначається ліквідатор; за п.9.1 цього Положення з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора настають наслідки, зазначені у ст. 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність", таким чином, нарахування відсотків згідно з договорами здійснюється виключно за рішенням однієї особи ліквідатора банку; ліквідатором банку було нараховано відповідачу відсотки по кредитному договору та подано позов до Господарського суду міста Києва, відсотки, нараховані за кредитним договором № 2006-53С від 14.11.2006 були предметом спору у справі № 912/836/13; інших рішень про будь-які нарахування відсотків, комісійних, штрафів по кредитному договору № 2006-53С від 14.11.2006 ліквідатором не приймалось, а відтак не можуть продовжувати нараховуватись.

24.01.2014 Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу АКБ "Східно-Європейський банк", непродані активи банку та перелік вимог кредиторів переданий юридичній особі ТОВ "Брокінвестгруп"; рішенням НБУ від 24.01.2014 №38 затверджено ліквідаційний баланс Позивача станом на 25.12.2013, ухвалено остаточний звіт ліквідатора та завершено процедуру ліквідації АКБ "Східно-Європейський банк". У вказаному звіті наведена таблиця "Інформація про майнові права, що продавалися і не були продані станом на 25.12.2013", де зазначена назва активу та її залишкова вартість, зокрема, майнові права по кредитному договору, укладеному з КП 2Світловодський міський водоканал" № 2006-53С від 14.11.2006 залишковою вартістю 2 000 000,00 грн. Вказана заборгованість була предметом розгляду у справі № 912/836/13 та була стягнена у повному обсязі, таким чином, ліквідатором був складений звіт, в який не включались відсотки за користування кредитом, отже, після затвердження ліквідаційного балансу, банком не можуть вчинятись дії щодо збільшення ліквідаційної маси.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" м.Київ залишено без руху з підстав недоплати судового збору у розмірі 93,00 грн. до встановленого законом розміру.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018 року (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Антонік С.Г., Дармін М.О.) скаржнику відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача; задоволено клопотання скаржника про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 21.01.2019 на 10:00 годину; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань, додаткових доказів.

В судовому засіданні 21.01.2019 року Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.11.2006 між Комунальним підприємством "Світловодський міський водоканал" та Акціонерним комерційним банком "Східно-Європейський банк" в особі відділення № 12 Кременчуцької філії АКБ "Східно-Європейський банк" укладено кредитний договір №2006-53С (далі - кредитний договір, а.с. 8-11 т. 1), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відкличну невідновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів, в сумі 2 000 000,00 грн строком з 14.11.2006 по 13.11.2009, зі сплатою відсотків у розмірі 18,5% річних та погашення заборгованості згідно Графіку погашення кредиту.

Згідно Статуту Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", затвердженого Головою Кіровоградської обласної ради від 24.02.2012 (розпорядження №50гр від 24.02.2012 року), комунальне підприємство "Світловодський міський водоканал" (ідентифікаційний код 33455258), зареєстроване виконавчим комітетом Світловодської міської ради 31.05.2005 реорганізовано шляхом приєднання до обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" згідно з рішенням Світловодської міської ради від 27.09.2011 №302 та рішенням Кіровоградської обласної ради від 23.09.2011 №189.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, комунальне підприємство "Світловодський міський водоканал" (ідентифікаційний код 33455258) припинено, правонаступник Обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград" (ідентифікаційний код 03346822).

01.09.2008 між позичальником в особі директора ОСОБА_2 та банком в особі начальника Світловодського відділення №12 Кременчуцької філії укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, згідно якого відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 23,5 % річних.

Додаткові договори № 2 від 08.12.2008 року та № 3 від 13.02.2009 року з боку позичальника також були підписані директором ОСОБА_2

Правомірність укладення таких додаткових угод встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2013 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 у справі № 912/836/13, що набрали законної сили.

Додатковим договором №1 від 01.09.2008 до кредитного договору п.1.1 статті 1 кредитного договору сторони доповнили наступним абзацом: "З 01.09.2008 відсоткова ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 23,5% річних. Додатковий договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами".

Додатковим договором № 2 від 08.12.2008 до кредитного договору, сторони у п.1.1 статті 1 кредитного договору виклали в наступній редакції: "банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів в сумі 2 000 000,00 грн строком з 14.11.2006 по 13.11.2009, із сплатою відсотків у розмірі 23,5% річних та погашенням заборгованості згідно графіку погашення кредиту".

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, при несвоєчасному поверненні кредиту та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2,5% від простроченої суми, якщо вона не перевищує 500 000,00 грн, 5% - якщо вона перевищує 500 000,00 грн.

Відповідно до п.7.12 кредитного договору, сторони домовились про встановлення строку позовної давності за цим договором - 5 років.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2013 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 у справі № 912/836/13, що набрали законної сили, та згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються.

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач зазначив, що станом на 16.12.2013 відповідач не сплатив відсотки за період з 16.10.2013 по 16.12.2013 по кредитному договору № 2006-53С від 14.11.2006 в розмірі 78 547,94 грн та 1 963,70 грн штрафу, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність банку є припиненою, а ліквідатором банку вживаються заходи стосовно виключення юридичної особи (банку) із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань"; при цьому під час процедури ліквідації ліквідатором банку здійснювались заходи стосовно повернення заборгованості та з відповідача на користь банку рішенням у справі № 912/836/13 стягнена заборгованість у розмірі 2 000 000 грн., що була відображена у звіті ліквідатора, заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 2006-53С від 14.11.2006 у звіті вказано не було, до того ж, договором № 32-Л від 13.12.2013 банком управителю активів ТОВ "Брокінвестгруп" (третій особі у справі) були передані непродані активи банку, зокрема, заборгованість на суму 2 000 000 грн за кредитним договором № 2006-53С від 14.11.2006 та 700 042,27 грн за кредитним договором № 2007-37С від 24.12.2007, рішенням у справі № 912/836/13 суму за договором № 2006-53С від 14.11.2006 повністю стягнуто на користь управителя активами.

Колегія суддів не погоджується з таким мотивуванням рішення суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається з рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2013 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 у справі № 912/836/13, що набрали законної сили, з ОКВП "Дніпро-Кіровоград" стягнуто заборгованість по кредиту 2 000 000 грн, 1 800 164,41 грн несплачених відсотків за користування коштами, пеню за відсотками 91 354,59 грн та штраф за відсотками 64 705,48 грн.

Відсотки за користування кредитом нараховані за період з 14.11.2006 по 20.10.2013.

18.12.2009 Постановою Правління Національного банку України №756 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 21.12.2009 Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк".

Відповідно до до п. 3 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", що набув чинності 22.09.2012, ініційована до набрання чинності цим законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим законом.

Згідно ст. 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції на дату прийняття рішення про ліквідацію банку - 21.12.2009) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно п. 3.1 гл. 3 Р. 6 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 №369 (далі - Положення, в редакції на дату прийняття рішення про ліквідацію банку - 21.12.2009) рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора приймається Правлінням Національного банку та оформляється відповідною постановою. Одночасно за цією постановою призначається ліквідатор.

Відповідно до п.9.1 гл. 9 Р.6 Положення з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора настають наслідки, зазначені в статті 91 Закону про банки. Відповідно до цієї статті: відсотки, комісійні, штрафи, інші очікувані доходи за активними операціями банку за рішенням ліквідатора можуть продовжувати нараховуватися згідно з договорами, якщо це сприяє збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Ліквідатору забороняється вчиняти інші дії, які б свідчили про продовження діяльності банку.

19.12.2012 ліквідатор АКБ "Східно-Європейський банк" прийняв розпорядження № 13 (а.с. 125 т. 1) з метою збільшення ліквідаційної маси та на виконання вимог п. 9.1. гл. 9 р. 6 Положення.

Ліквідатором АКБ "Східно-Європейський банк", в межах повноважень, передбачених нормами Положення та Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції на дату прийняття рішення про ліквідацію банку - 21.12.2009), нараховано відсотки по кредитному договору за період з 14.11.2006 по 20.10.2013 та подано зустрічний позов до господарського суду м. Києва.

Згідно п. 17.1 гл. 17 Р. 6 Положення ліквідатор після вжиття відповідно до законодавства України всіх можливих заходів щодо формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів складає ліквідаційний баланс і звіт ліквідатора. Ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора разом з актами про приймання-передавання документів банку до відповідних архівів, які передавалися ним протягом ліквідаційної процедури, передаються Національному банку.

У разі передавання активів, які залишилися непроданими на момент закінчення ліквідаційної процедури, в управління визначеній Національним банком юридичній особі ліквідатор також додає: перелік вимог кредиторів, які були включені до переліку (реєстру) вимог кредиторів і залишилися незадоволеними на час завершення ліквідаційної процедури банку; акт про передавання активів іншій юридичній особі.

У ліквідаційному балансі відображаються зобов'язання банку, які залишилися невиконаними, а також активи, передані в управління іншій юридичній особі (п. 17.3 Положення).

Комісія Національного банку в строк до 60 днів з дня отримання Національним банком документів приймає рішення про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (п. 17.4. Положення).

24.01.2014 Національним банком України прийнято рішення № 38 про затвердження ліквідаційного балансу АКБ "Східно-Європейський банк" станом на 25.12.2013, ухвалено остаточний звіт ліквідатора та завершено процедуру ліквідації АКБ "Східно-Європейський банк". Непродані активи банку та перелік вимог кредиторів передано юридичній особі - ТОВ "Брокінвестгруп".

Згідно остаточного звіту ліквідатора АКБ "Східно-Європейський банк" зазначено, що протягом процедури ліквідації проводилась оцінка та продаж майна (активів) банку, які в результаті проведення аукціонів не були реалізовані та передані в управління ТОВ "Брокінвестгруп" на підставі Договору № 32-Л про передавання в управління непроданих активів 13.12.2013. У звіті наведена таблиця "Інформація про майнові права, що продавалися і не були продані станом на 25.12.2013 року", де зазначена назва активу та її залишкова вартість:

- майнові права по кредитному договору, укладеному з КП "Світловодський міський водоканал" № 2006-53 С від 14.11.2006 - залишковою вартістю 2 000 000,00 грн.

Заборгованість відповідача, що відображена у остаточному звіті ліквідатора була предметом позову у судовій справі № 912/836/13 та стягнута у повному обсязі.

Згідно остаточного звіту ліквідатора АКБ "Східно-Європейський банк" з метою повернення активів банку та задоволення вимог кредиторів по всім боржникам проведена робота по примусовому стягненню заборгованості на підставі укладених кредитних договорів. Дані про стан проведеної роботи по примусовому стягненню заборгованості на підставі укладених кредитних договорів станом на дату завершення процедури ліквідації внесено до таблиці, зокрема включено відомості по позовам в судах (а.с. 139 т.1).

З метою подальшого продажу та повернення, кредитний портфель передано в управління ТОВ "Брокінвестгруп" на підставі Договору № 32-Л від 13.12.2013 для погашення (а.с. 140 т.1).

Відповідно до частини 12 статті 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції на дату прийняття рішення про ліквідацію банку - 21.12.2009) у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

У свою чергу зі змісту договору про передавання в управління непроданих активів від 13.12.2013 № 32-Л (далі - Договір № 32-Л, а.с. 69-75 том 1) вбачається, що АКБ "Східно-Європейський банк" в особі ліквідатора ОСОБА_3, який діє на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.12.2012 № 546 (далі - ОСОБА_4 Управління), юридична особа ТОВ "Брокінвестгруп" в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі статуту (далі - Управитель), а також Національний банк України в особі заступника Голови Національного банку України ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності Голови Національного банку України від 29.01.2013 № 18-225/501/1052 (далі - НБУ), що іменуються сторони, уклали цей Договір на наступних умовах.

ОСОБА_4 управління передає в управління Управителеві активами, наявні на балансі ОСОБА_4 управління на дату укладення цього Договору (далі - активи), а Управитель приймає в управління Активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів ОСОБА_4 управління (далі - Вигодонабувачі) відповідно до Переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів. Перелік Активів наведено в додатку 1 до цього Договору. Вигодонабувачами за Договором є кредитори ОСОБА_4 управління, які на дату підписання Договору внесені до Переліку (реєстру) вимог кредиторів ОСОБА_4 управління (далі - Перелік вигодонабувачів) та розрахунки з якими не проведені. Перелік Вигодонабувачів з визначеною черговістю задоволення їх вимог наведено в додатку 2 до цього Договору № 32-Л (п. 1.1 Договору № 32-Л).

Згідно п. 1.2 Договору № 32-Л, Управитель є довірчим власником отриманих в управління Активів. До Управителя не переходить право власності на Активи. Обмеження права довірчої власності Управителя встановлюється цим Договором і законодавством України.

У відповідності до розділу 2 Договору № 32-Л, ОСОБА_4 управління зобов'язався, зокрема, передати Управителеві активи згідно з переліком, наведеним у додатку 1 до цього Договору; документи, що підтверджують право власності на Активи, документи, на підставі яких виникли майнові права та обов'язки ОСОБА_4 управління щодо активів, у тому числі судові рішення, виконавчі документи, договори тощо; звіти та висновки про оцінку майна суб'єктів оціночної діяльності, інформацію про балансову вартість кожного активу, його ціну та порядок продажу, згідно з яким актив продавався і не був проданий.

В свою чергу Управитель зобов'язаний, зокрема, прийняти від ОСОБА_4 управління Активи та документи, передбачені Договором № 32-Л, забезпечувати збереження отриманих активів та документів від втрати, нестачі або пошкодження; здійснювати належне та ефективне управління Активами особисто та виключно в інтересах Вигодонабувачів.

Управитель має право володіти користуватися і розпоряджатися Активами відповідно до законодавства України та цього Договору; бути процесуальним правонаступником ОСОБА_4 управління в справах, однією із сторін (учасників) яких є ОСОБА_4 управління, а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є ОСОБА_4 управління; на отримання винагороди та відшкодування витрат, які виникли в процесі управління Активами, за рахунок одержаних від управління Активами коштів у порядку та розмірах, визначених Договором.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що передавання Активів від ОСОБА_4 управління Управителю здійснюється за актом про приймання - передавання, у якому визначаються назва боржника, вид Активу, його балансова вартість, вартість відповідно до виконавчих документів та за результатами незалежної оцінки, якщо така визначалася, перелік документів (договори, векселі тощо), свідчать про проведену ОСОБА_4 управління претензійно-позовну роботу. Управитель може вимагати від ОСОБА_4 управління пояснення щодо кожного з Активів.

Цей Договір уважається укладеним з моменту підписання і діє протягом трьох років; у разі, якщо на дату закінчення дії Договору інший управитель НБУ не визначений, термін дії Договору продовжується до моменту передачі Активів новому управителю (п.п. 9.1, 9.5 Договору № 32-Л).

У п. 10.5 Договору № 32-Л його сторони визначили, що Додатки до Договору є його невід'ємною частиною.

Договір №32-Л підписаний повноважними представниками АКБ "Східно-Європейський банк", ТОВ "Брокінвестгруп" та НБУ.

Додатком № 1 до Договору № 32-Л та його невід'ємною частиною є Перелік непроданих активів АКБ "Східно-Європейський банк" станом на 09.12.2013, які будуть передані в управління іншій юридичній особі, а саме: непроданих цінних паперів, непроданих кредитів та дебіторська заборгованість, яка знаходилась на балансі АКБ "Східно-Європейський банк" (а.с. 79-81 том 1).

Так, згідно з Переліком непроданих кредитів, як частини Переліку непроданих активів АКБ "Східно-Європейський банк", ОСОБА_4 управління передано Управителю, зокрема, кредит за кредитним договором № 2006-53С від 14.11.2006 на суму заборгованості 2 000 000,00 грн, де 2 000 000,00 грн - тіло кредиту та кредит за кредитним договором № 2007-37 С від 24.12.2007 на суму заборгованості 700 042,27 грн, де 700 000,00 грн - тіло кредиту, 42,27 грн - відсотки по кредиту станом на 09.12.2013, позичальником за якими є КП "Світловодський міський водоканал" (а.с. 191-192 том 1).

Згідно з актом приймання-передавання до Договору № 32-Л активи, в тому числі кредити, надані юридичним та фізичним особам АКБ "Східно-Європейський банк", враховані векселі, документи, які свідчать про проведену АКБ "Східно-Європейський банк" претензійно-позовну роботу (судові рішення, виконавчі документи, договори тощо) були передані ОСОБА_4 управління Управителю (а.с. 76-78 том 1).

Таким чином, з наведеного вбачається, що ТОВ "Брокінвестгруп" набуло в управління активи, вид та розмір яких чітко визначені Додатком до Договору - Переліком непроданих активів АКБ "Східно-Європейський банк", у тому числі - 2 000 000,00 грн заборгованості відповідача, як правонаступника КП "Світловодський міський водоканал", за договором № 2006-53С від 14.11.2006.

Управитель за умовами Договору № 32-Л, з урахуванням його предмету та факту передачі передбачених Додатком № 1 до Договору Активів, а також у відповідності до вимог чинного законодавства, наділений правом та повноваженнями щодо управління заборгованістю відповідача за кредитним договором № 2006-53С від 14.11.2006 в сумі 2000000,00 грн.

Інших прав та повноважень щодо зазначених Активів ані чинним законодавством, ані умовами Договору, Управителю не надавалось.

Згідно ст. 98 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції станом на 21.12.2009) ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Державного реєстру банків після ухвалення звіту ліквідатора.

Ч.ч. 7-8 ст. 77 Згідно ст. 98 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в чинній редакції на дату прийняття рішення) встановлено, що процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Згідно Рішення № 38 від 24.01.2014 НБУ про затвердження ліквідаційного балансу ухвалено:

- управлінню припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду довести до відома ліквідатора АКБ "Східно-Європейський банк" дане рішення з метою виконання ним вимог пункту 12.7 глави 12 розділу VI Положення;

- ліквідатору АКБ "Східно-Європейський банк" надати до НБУ інформацію та підтверджуючі документи про здійснені заходи відповідно до пункту 12.7 глави 12 розділу VI Положення.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що посилання суду на завершення ліквідаційної процедури банку із затвердженням ліквідаційного балансу не відповідають нормам права, зокрема, ст.98 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та ст.609 ЦК України, оскільки лише внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ліквідацію юридичної особи і є підставою для припинення зобов'язань. Отже, з урахуванням відсутності відповідного запису в реєстрі стосовно позивача договірні зобов'язання відповідача перед позивачем не припинились, а позивач має майнові та немайнові права, бути позивачем та відповідачем в суді, звертатись до суду за захистом свого порушеного права, зокрема, щодо стягнення нарахованих та несплачених відсотків.

Господарським судом зроблено невірний висновок, що затвердження ліквідаційного балансу призводить до припинення діяльності банку, в той час як, чинне законодавство України не містить такого терміну як "припинення діяльності банку", а тому визначити обставини, з посиланням на норми права, які призводять до припинення діяльності банку неможливо, як і не можливо визначити наслідки такого припинення.

До того ж, ні ст.91 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ні інші статті цього Закону, ні глава 50 ЦК України, ні інші закони України не містять вказівок щодо припинення договірних відносин (припинення зобов'язань), що випливають із кредитних договорів, за якими грошової кошти були видані до відкликання банківської ліцензії НБУ. А стягнення позивачем, що знаходиться в стані ліквідації, відсотків за кредитним договором, які відповідач сам мав нараховувати та сплачувати згідно з умовами п.3.3.1 договору, не відноситься до банківської діяльності, а є її наслідком. Наслідком цивільно-правових відносин, що продовжують існувати.

В той же час, колегія суддів до спірних правовідносин застосовує правову позицію, викладену в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Так, у вказаній постанові ОСОБА_7 Верховного Суду зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, за умовами пункту 1.1 Кредитного договору сторони погодили, що Банк відкриває позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 2 000 000,00 грн. на поповнення обігових коштів підприємства строком з 14.11.2006 року по 13.11.2009 року.

Таким чином, нарахування передбачених Кредитним договором процентів за період з 16.10.2013 по 16.12.2013 здійснено позивачем після спливу визначеного договором строку кредитування.

За наведених обставин, позовні вимоги АКБ "Східно-Європейський банк" про стягнення заборгованості в розмірі 80 511,64 грн. задоволенню не підлягають, у заявленому позові слід відмовити повністю на підставі вищезазначених мотивів.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини четвертої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням невідповідності мотивів для відмови у позові, які зазначені у мотивувальній частині рішення, апеляційний господарський суд вважає за необхідне її змінити, залишивши апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

Решта доводів апеляційної скарги колегією суддів відхиляються з огляду на встановлені обставини справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 80 511,64 грн, тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у звязку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" м. Київ - залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.08.2018 у справі №912/997/18, виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.08.2018 у справі №912/997/18 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" м. Київ за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.01.2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік