РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2019Справа № 910/11628/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

До Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (м. Київ) в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (Житомирська обл., Хорошівський район, смт. Іршанськ)

Про стягнення 114.725,30 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Никоненко А.Г.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 114.725,30 грн., з яких: 84.880,18 грн. пені, 4.854,67 грн. 3% річних, 24.990,45 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 400/15-ПР від 30.12.14. купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.18. відкрито провадження у справі № 910/11628/18 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

28.09.18. від відповідача, у строк, встановлений ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.18., через відділ діловодства суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Публічне акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. Відзив направлено позивачу 25.09.18. та отримано останнім 28.09.18.

25.10.18. позивачем подано письмові пояснення по справі, в яких викладено пояснення та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень, з мотивами їх відхилення, тобто, фактично позивачем подано відповідь на відзив, проте, без доказів направлення такої відповіді на відзив відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.19. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.11.18.

21.11.18. відповідачем подано письмові пояснення по суті спору.

22.11.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.12.18.

20.12.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.01.19.

24.01.19. відповідачем подано клопотання про заміну Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" правонаступником - Акціонерним товариством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія".

В судовому засіданні 24.01.19. судом встановлено, що у відповідності до наказу № 1955 від 22.12.18. та статуту, затвердженого наказом міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1955 від 22.12.18., найменування Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" змінено на Акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" та встановлено, що Акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" є правонаступником майнових прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія".

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

В судовому засіданні 24.01.19. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 24.01.19. явку свого повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 24.01.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.14. між позивачем (далі - Продавець) та відповідачем (далі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 400/15-ПР (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1) Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ). Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 7114 тис.куб.м.

Газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

За приписами пункту 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 Договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. Ціна за 1000 куб. м газу становить 5.900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 440,04 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 7.661,64 грн.

Додатковою угодою № 1 від 27.02.15. до Договору сторони виклали з 01.02.15. п. 5.2 Договору «Ціна газу» у наступній редакції: ціна за 1000 куб. м газу становить 5.700,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 440,04 грн. з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб.м природного газу з ПДВ становить 7.416,84 грн.

Сторонами в п. 6.1 Договору погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії Договору сторонами погоджено розділом 11 Договору, яким встановлено, що Договір набуває чинності з дати підписання та скріплення печатками, і діє в частині поставки природного газу з 01.01.15. до 31.12.15., а в частині проведення розрахунків - до повного погашення заборгованості.

Спір у справі виник в зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо постачання природного газу на користь відповідача виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за Договором за січень-лютий 2015 року.

Разом з тим, відповідач у визначений Договором строк оплату за переданий природний газ здійснював з порушенням строків, зазначених у Договорі, що підтверджується наданою позивачем до матеріалів справи випискою.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 84.880,18 грн. пені, 24.990,45 грн. штрафу.

Відповідно до п. 7.2 Договору, у разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору він зобов'язаний сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченого платежу.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені та штрафу і встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 84.880,18 грн. пені, 24.990,45 грн. штрафу, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

На доводи відповідача суд зауважує, що пеня та штраф стягуються на підставі ч. 4 ст. 231 ГК України, на підставі Договору з врахуванням зазначених судом правових норм, а пеню розраховано позивачем з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, та здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4.854,67 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду, розмір 3% річних становить 4.854,67 грн., внаслідок чого вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд наголошує відповідачу на тому, що свої зобов'язання ним було виконано з порушенням встановлених Договором строків, а вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є правом кредитора (позивача), яким останній і скористався.

З огляду на викладене в сукупності позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3; ідентифікаційний код 36716128) в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (12110, Житомирська обл., Хорошівський район, смт. Іршанськ, вул. Шевченка,1; ідентифікаційний код 39391950) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 84.880 (вісімдесят чотири вісімсот вісімдесят) грн. 18 коп. пені, 4.854 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 67 коп. 3% річних, 24.990 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто) грн. 45 коп. 7% штрафу, 1.762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 31.01.19.

Суддя Т.М. Ващенко