Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1032/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування",

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 7 968 грн 34 к.

представники сторін не з'явилися.

встановив: Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" звернулось в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про відшкодування шкоди в розмірі 7968 грн 34к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

28.11.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання у справі на 20.12.2018, яке відклав на 23.01.2019 (ухвала від 20.12.2018).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав відповідь на відзив на позовну заяву від 15.01.2019 (вх.№662/19), в якій просив про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (від 18.12.2018 вх.№980/19), яке міститься у матеріалах справи. 02.01.2019 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву вх.№49/19.

Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України, учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 202 ГПК України.

У судовому засіданні 23.01.2019 суд ухвалив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору PVP.S №1800729 добровільного страхування наземного транспорту від 15.03.2018 та страхового акта від 18.04.2018 №127835, який складено внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01.04.2018 за участю застрахованого транспортного засобу "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM) здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику та, як наслідок, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримав право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме до водія транспортного засобу "Mercedes-Benz" (державний номер AA 9355 PM) ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/1811840).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що страхове відшкодування на загальну суму 18966 грн 70 к., з яких 7968 грн 34к. - страхове відшкодування ОСОБА_2 здійснене готівкою через касу відділення АТ "Ощадбанк", та на підтвердження цього додатково подав копію платіжного доручення №1084 від 19 квітня 2018 року на суму 18966 грн 70 к. та витяг з виписки банку на цю ж суму. Також вказав, що позивач звертався до відповідача в досудовому порядку, проте жодної відповіді, в тому числі і про надання додаткових документів надано не було, та наголосив, що твердження відповідача є нічим іншим як затягуванням розгляду справи та намаганням уникнути своїх зобов"язань.

Заперечення відповідача.

02.01.2019 представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що позивачем не підтверджено факту виплати страхового відшкодування власнику автомобіля "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM) в сумі 7968 грн 34 к., оскільки долучений до матеріалів справи Реєстр готівкових /безготівкових термінових переказів від суб"єктів господарювання не є платіжним документом, що підтверджує виплату страхового відшкодування. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

15.03.2018 між ОСОБА_2, як страхувальником та Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО -страхування" укладено договір PVP.S №1800729 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортними засобом "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM) рік випуску 2008. Строк дії договору з 22.03.2018 до 21.03.2019.

01.04.2018 о 17:00 год в м. Київ на вул.Ентузіастів,9/2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM), яким керував ОСОБА_2 та автомобіля "Mercedes-Benz" (державний номер AA 9355 PM) , яким керував ОСОБА_1

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2018 встановлено, що зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля "Mercedes-Benz" (державний номер AA 9355 PM) - ОСОБА_1

Згідно приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, суд приймає постанову Дніпровського районного суду м. Києва як доказ, що саме внаслідок порушення ПДР України, водієм ОСОБА_1, який керував автомобілем "Mercedes-Benz" (державний номер AA 9355 PM) пошкоджено автомобіль "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM), , яким керував ОСОБА_2

На виконання умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО -страхування", відповідно до розрахунку страхового відшкодування, на підставі страхового акта № 127835 від 18.04.2018, Звіту №127835 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виплатило страхове відшкодування в розмірі 7968 грн 34к, що підтверджується платіжним дорученням від 19 квітня 2018 року №1084 та витягом з виписки банку за 19.04.2018, долученим позивачем разом із відповіддю на відзив вх.№662/19 від 15.01.2019.

26.07.2018 позивач направив на адресу відповідача заяву вих.№04-/1856 про страхове відшкодування на суму 7968 грн 34 к.

Проте, станом на 26.11.2018 страхове відшкодування від відповідача на рахунок позивача не надійшло, у зв"язку із чим позивач змушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) (ч. 2 ст. 352 ГК України).

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України.

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено у ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи те, що Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО -страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 7968 грн 34к., а цивільно-правова відповідальність особи, яка визнана винною у заподіянні шкоди, застрахована у ПрАТ СК "Галицька", то в силу наведених положень закону до позивача перейшло право вимоги до відповідача. В межах ліміту відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування АМ №1811840 до стягнення належить 7968 грн 34 к.

Висновок суду.

Оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 7968 грн 34 к.

Твердження відповідача про те, що позивач не подав доказів на підтвердження факту виплати страхового відшкодування власнику автомобіля "BMW 523i" (державний номер АА 3477 IM) в сумі 7968 грн 34 к. спростовується приєднаними позивачем до матеріалів справи копією платіжного доручення №1084 від 19 квітня 2018 року та витягом з виписки банку за 19.04.2018.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн. Враховуючи задоволення позову, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв"язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

16.04.2018 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро "ОСОБА_3 та партнери" укладений договір про надання правової допомоги № 1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов'язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.4 договору безпосередньо представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат ОСОБА_3.

Наявним в матеріалах свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6423/10 від 15.02.2018 підтверджується, що ОСОБА_3 є адвокатом.

Відповідно до додатку від 28.09.2018 до договору, що є реєстром передачі страхових справ, клієнт передав, а адвокат прийняв 17 справ, в тому числі за страховим випадком у цій справі, витрати на правову допомогу за якими (гонорар) визначено в загальній сумі 52000 грн (по 3000 грн за кожну справу).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 28.09.2018 на підставі договору адвокатом було витрачено на надання правової допомоги за страховим випадком у цій справі 5 годин, вартість яких становить 3000 грн (600 грн за годину).

Позивач на виконання умов договору перерахував Адвокатському бюро "ОСОБА_3 та партнери" кошти в сумі 52000 грн, що підтверджується приєднаним до матеріалів справи платіжними дорученнями №15693 та №15694 від 04 вересня 2018 року на загальну суму 52000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідач у відзиві на позов вх.№49/19 від 02.01.2019 просив суд відмовити в задоволенні вимог позивача щодо стягнення 3000 грн судових витрат, пов"язаних із сплатою професійної правничої допомоги адвоката; вказав що позивач не подав доказів на підтвердження надання правничої допомоги, а саме акта приймання -передачі юридичних послуг, як передбачено п.4.5 договору №1 від 16.04.2018. Звернув увагу суду на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути доведений та документально обґрунтований, виходячи з розумної необхідності судових витрат для даної справи.

Представник позивача у відповіді на відзив вх.№662/19 від 15.01.2019 заперечив проти тверджень відповідача та зазначив, що надав суду документальні докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу. Також вказав, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки останній не вжив заходів щодо врегулювання справи у досудовому порядку як намагався позивач, навіть не надав відповіді на заяву про страхове відшкодування від 26.07.2018, а тому саме через небажання відповідача врегулювати спір в досудовому порядку витрати на правничу допомогу стали неминучими, які необхідно стягнути з відповідача в повному обсязі.

Суд дослідивши подані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, не може погодитись з твердженням відповідача про те що позивач не подав ОСОБА_4 виконаних робіт, оскільки до матеріалів справи приєднано належним чином засвідчену копію ОСОБА_4 виконаних робіт від 28.09.2018, який підписаний адвокатом та уповноваженою особою позивача та скріплений печатками. ОСОБА_4 підтверджено що адвокат належним чином надав, а клієнт отримав правову допомогу.

Зважаючи на належну підготовку адвокатом документів для подання до суду, виклад правової позиції, а також підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката платіжними документами, суд дійшов висновку про те, що розмір таких витрат є обґрунтованим та співмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому належить до задоволення в повному обсязі.

Таким чином, судові витрати які поніс позивач у зв"язку із оплатою професійної правничої допомоги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО- страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 7968 грн 34 к. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018 ( код 22186790 ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО- страхування", вул.Герцена,10, м.Київ, 04050 (код 24745673) - 7968 (сім тисяч дев"ятсот шістдесят вісім гривень) 34 к. страхового відшкодування, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні) судового збору та 3000 (три тисячі гривень) витрат, пов"язаних із оплатою професійної правової допомоги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.01.2019

Суддя Т.В. Максимів