ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" січня 2019 р. Справа № 5023/10655/11

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Савченко А.А. , Яризько В.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши скаргу боржника (вх.№ 32559 від 19.11.18) на дії виконавчої служби по справі

за заявою: ДП "Львівський бронетанковий завод" , м. Львів

до ДП "Завод ім. Малишева" м. Харків

визнання банкрутом

за участю:

представника Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" Кутіщевої О.А.,

представника боржника - Степанишеної А.В.

представника виконавчої служби - Пікули В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду 06.12.2017 р. задоволено заяву Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (вх. № 2270/17 від 10.07.2017 р.) про стягнення коштів, стягнуто з Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева ( код 14315629, 61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (код 14307357, 01010, м.Київ, вул.Московська, 8, р/р 1743 у Публічному акціонерному товаристві "Державний Експортно-імпортний банк України", МФО 3229,97 грн. заборгованості та 180757,50 грн. судового збору. 12.12.2017 р. видано наказ.

До суду від боржника надійшла скарга (вх. № 32559 від 19.11.2018 р.), в якій просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області про стягнення виконавчого збору від 10.10.2018 р.

Крім того, боржник просив суд поновити пропущений з поважних причин строк для подання скарги на постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення виконавчого збору від 10.10.2018 (ВП 57400369).

Ухвалою суду від 21.11.2018 р. задоволено клопотання боржника про поновлення строку для подання скарги на дії виконавчої служби, поновлено строк для подання скарги на дії виконавчої служби, призначено скаргу боржника на дії виконавчої служби на 28.11.2018 р.

В судове засідання 28.11.2018 р. учасники процесу не з'явились, від державного виконавця відзив на скаргу боржника не надійшов.

Враховуючи неявку в судове засідання представника боржника та державного виконавця та взявши до уваги необхідність отримання витребуваних доказів, суд відклав розгляд скарги боржника на дії виконавчої служби на 05.12.2018 р. та повторно зобов'язав державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Пікулу В.Ю. надати відзив на скаргу з документальним його обґрунтуванням.

У зв'язку з хворобою судді Усатого В.О., повідомлено про перенесення судового засідання із розгляду скарги боржника (вх. № 32559 від 19.11.2018 р.) на дії виконавчої служби) з 05.12.2018 р. на 12.12.2018 р.

В судове засідання 12.12.2018 р. представник боржника не з"явився.

Державний виконавець також не з"явився на виклик суду та відзиву на скаргу не надав, у зв"язку з чим розгляд скарги було відкладено на 22.01.2019 р.

В судовому засіданні 22.01.2019 р. представник боржника зазначила, що виконавчою службою неправомірно стягнуто виконавчий збір в сумі 1223125,74 грн., оскільки боржник добровільно погасив частину заборгованості в сумі 100000,00 грн. ще до відкриття виконавчого провадження, тому просить суд визнати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області про стягнення виконавчого збору від 10.10.2018 р. неправомірною та скасувати її.

Представник виконавчої служби заперечувала проти заява та повідомила, що на момент отримання заяви про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не було відомо про часткове погашення суми боргу, тому в діях виконавчої служби немає ніяких порушень при винесенні вказаної постанови, а також додала, що наведені представником боржника доводи не є підставою для повернення виконавчого документи стягувачу.

Представник Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" заперечувала проти заяви та зазначила, що помилково не було повідомлено виконавчу службу про часткове погашення заборгованості, яке було здійснено вже після відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець також повідомила, що часткове погашення боржником боргу вже враховано службою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши заяву та надані документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.39 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно ч.5 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що ухвалою суду 06.12.2017 р. задоволено заяву Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (вх. № 2270/17 від 10.07.2017 р.) про стягнення коштів, стягнуто з Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева ( код 14315629, 61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126) на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (код 14307357, 01010, м.Київ, вул.Московська, 8, р/р 1743 у Публічному акціонерному товаристві "Державний Експортно-імпортний банк України", МФО 3229,97 грн. заборгованості та 180757,50 грн. судового збору. 12.12.2017 р. видано наказ.

10.10.2018 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Пікулою В.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу суду від 12.12.2018 р., як направлено стягувачу та боржнику.

10.10.2018 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Пікулою В.Ю. винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 1223125,74 грн.

21.02.2018 р. боржником добровільно було сплачено частину заборгованості за вказаним наказом в сумі 100000,00 грн., про що державного виконавця було повідомлено стягувачем тільки 06.11.2018 р.

Проте, як вважає боржник, державним виконавцем не враховано цієї сплати та стягнуто виконавчий збір із врахування всієї суми боргу.

Крім того, боржник вважає, що державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки в наказі не було зазначено повного найменування боржника, а саме: замість "Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" вказано "Державного підприємства "Завод ім.В.О.Малишева".

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Згідно п.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.2 та ч.4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно п.8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що дійсно, боржником частково було виконано наказ суду від 12.12.2017 р. до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, проте державним виконавцем на момент її винесення, а також на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору не було відомо про часткове таке погашення заборгованості, оскільки докази часткового погашення в сумі 100000,00 грн. подані стягувачем до державного виконавця тільки 06.11.2018 р., тобто вже після відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо думки боржника про те, що наказ повинен був бути повернутий державним виконавцем стягувачу, оскільки не містив повного найменування боржника, суд зазначає наступне.

Згідно п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Крім того, відповідно до ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються, в тому числі, повне найменування (для юридичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

У ч.2 розділу 3 Інструкції зазначено, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону та при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства.

З наказу суду від 12.12.2017 р. вбачається, що він містить інформацію про організаційно-правову форму як стягувача так і боржника.

Крім того, допущена описка в наказі від 12.12.2017 р. в частині найменування боржника, а саме: в частині зазначенні "Завод імені В.О.Малишева" замість "Завод ім.В.О.Малишева" була виправлена судом, що підтверджено матеріалами справи та це не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно ст.343 Закону України "Про виконавче провадження", за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи відсутність в діях державного виконавця порушень вимог закону при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору, суд не вбачає правових підстав для визнання цієї постанови неправомірною та її скасування, у зв"язку з чим відмовляє боржнику у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.339-343 , 232-235 ГПК України, ст.ст.22-27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ЗаконОМ України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити боржнику в задоволенні скарги (вх.№ 32559 від 19.11.18 ) на дії виконавчої служби .

Ухвалу направити ДП "Завод ім. Малишева", державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Пікулі В.Ю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 24.01.2019 р.

Головуючий суддя Усатий В.О.

суддя Савченко А.А.

суддя Яризько В.О.