РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019Справа № 910/14148/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Київського університету імені Бориса Грінченка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-Конті Прем'єр»

про стягнення 821826,64 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський університет імені Бориса Грінченка звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віра-Конті Прем'єр" про стягнення 1001010,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умовам договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 822-3 від 26.05.2016, № 823-3 від 26.05.2016, № 824-3 від 26.05.2016, № 825-3 від 26.05.2016 та договору про реструктуризацію заборгованості від 10.05.2018 належним чином не виконав зобов'язання щодо сплати орендних платежів та відшкодування витрат балансоутримувача, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1001010,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 суд ухвалив: позовну заяву Київського університету імені Бориса Грінченка залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі (15015,15 грн.) та порядку (оригінал платіжного документа); встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

02.11.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на ціну позову, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 04.12.2018.

28.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги позивача у розмірі 867436,03 грн. та не визнає позовні вимоги позивача у розмірі 133574,09 грн. з огляду на те, що за період з 17.10.2018 по 23.11.2018 відповідачем було сплачено частину заборгованості у розмірі 133574,09 грн.

03.12.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив, згідно з якими позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 867436,02 грн.

У підготовче засідання 04.12.2018 з'явилися представник позивача та представник відповідача.

Представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме доказів часткового погашення заборгованості у розмірі 45609,38 грн.; представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача 821826,64 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши вказану заяву, суд доходить висновку, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить інтересам позивача, таке клопотання підписане уповноваженою особою, відтак суд вважає за необхідне прийняти зменшення розміру позовних вимог.

У підготовчому засіданні 04.12.2018 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.01.2019.

15.01.2019 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав того, що директор відповідача захворів.

У судове засідання 15.01.2019 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Так, директором відповідача не надано жодних доказів до клопотання про відкладення розгляду справи на підтвердження обставин, викладених у ньому, зокрема щодо хвороби директора відповідача. Крім того, відповідач не позбавлений права на представництво його інтересів в господарському суді представником за правилами ст.ст. 56,58 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на що викладені у клопотанні відповідача причини неявки представника у судове засідання не вважаються судом поважними.

З огляду на наведене, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 15.01.2019, за відсутності представників позивача та відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.01.2019 судом було прийнято, складено та підписано скорочене рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віра-Конті Прем'єр» (відповідач, орендар), Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київським університетом імені Бориса Грінченка (позивач, підприємство-балансоутримувач) було укладено договори про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду: № 822-3; № 823-3; №824-3; № 825-3 (далі - Договори оренди).

Предметом договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №822-3 є нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою м. Київ, просп. Павла Тичини, 17.

Предметом договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №823-3 є нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 16, к. 1.

Предметом договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №824-3 є нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою м. Київ, бульв. Шамо Ігоря, 18/2.

Предметом договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №825-3 є нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, 13Б.

Згідно з абз. 2 пп. 4.2.11 та пп. 4.2.12 п. 4.2 Договорів орендар відшкодовує витрати підприємства-балансоутримувача за надані послуги (теплопостачання, водопостачання, електроенергія) на підставі даних обліку (лічильників) та/або на підставі виставлених рахунків, сплачує за вивіз сміття, а також здійснює компенсацію витрат підприємства-балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Умовами Договорів оренди передбачено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Згідно з п. 3.2. Договорів оренди на період літніх канікул з 30 червня по 31 серпня орендарю надається пільга з орендної плати.

Судом встановлено, що 10.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віра-Конті Прем'єр» (відповідач, боржник) та Київським університетом імені Бориса Грінченка (позивач, кредитор) укладено договір реструктуризації заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості, що підлягає реструктуризації, становить 620068,51 грн., розстрочення по сплаті надається боржнику до 24.12.2018.

Як зазначає позивач, у період з 11.05.2018 до 13.06.2018 відповідачем було частково погашено заборгованість за Договором реструктуризації боргу, а саме відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 77 508,56 грн. та у розмірі 38754,28 грн. Вказаний факт відповідачем не заперечувався.

Відповідно до листа позивача №05.01/05-884 13.07.2018, адресованого відповідачеві, станом на 12.07.2018 заборгованість відповідача становить 301353,76 грн., із них: по орендних платежах - 212 341,51 грн., по комунальних платежах та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання майна і користування земельною ділянкою - 89012,25 грн.

Судом встановлено, що 16.10.2018 позивачем та відповідачем підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2018 - 01.10.2018, згідно з яким відповідач погоджується з існуючою заборгованістю у сумі 1050561,41 грн., із них: реструктуризована заборгованість - 503 805,16 грн.; прострочена кредиторська заборгованість - 497 204,96 грн., поточна заборгованість за вересень 2018 року - 49551,29 грн.

Судом встановлено, що у період з 17.10.2018 по 30.11.2018 відповідачем сплачено 179183,47 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 1565 від 16.11.2018 року на суму 1954,59грн., № 1603 від 23.11.2018 року на суму 3647,43грн., № 1566 від 16.11.2018 року на суму 7676,60 грн., № 1602 від 23.11.2018 року на суму 7963,65 грн., № 1416 від 25.10.2018 року на суму 20,51 грн., № 1417 від 25.10.2018 року на суму 20,51 грн., № 1419 від 25.10.2018 року на суму 1907,11 грн., № 1430 від 26.10.2018 року на суму 9821,00 грн., № 1439 від 30.10.2018 року на суму 30857,02 грн., № 1314 від 17.10.2018 року на суму 40943,27грн., № 1315 від 17.10.2018 року на суму 2270,56грн., № 1316 від 17.10.2018 року на суму 2670,01 грн., № 1311 від 17.10.2018 року на суму 3528,18 грн., № 1312 від 17.10.2018 року на суму 1364,86 грн., № 1313 від 17.10.2018 року на суму 615,15 грн., № 1320 від 17.10.2018 року на суму 15747,53 грн.,№ 1321 від 17.10.2018 року на суму 542,42 грн., № 1322 від 17.10.2018 року на суму 388,21 грн., № 1326 від 17.10.2018 року на суму 715,00 грн., № 1327 від 17.10.2018 року на суму 51,37 грн., № 1328 від 17.10.2018 року на суму 51,37 грн., № 1317 від 17.10.2018 року на суму 715,00 грн., № 1318 від 17.10.2018 року на суму 51,37 грн., № 1319 від 17.10.2018 року на суму 51,37 грн., № 1657 від 30.11.2018 року на суму 45609,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідач всупереч умовам договорів про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 822-3 від 26.05.2016, № 823-3 від 26.05.2016, № 824-3 від 26.05.2016, № 825-3 від 26.05.2016 та договору про реструктуризацію заборгованості від 10.05.2018 належним чином не виконав зобов'язання щодо сплати орендних платежів та відшкодування витрат балансоутримувача, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 821826,64 грн., з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, що подана 04.12.2018 та прийнята судом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, умовами Договорів оренди передбачено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача.

Як встановлено судом, відповідно до договору реструктуризації заборгованості, якого сума заборгованості, що підлягає реструктуризації, становить 620068,51 грн.

Як встановлено судом, у період з 11.05.2018 до 13.06.2018 відповідачем було частково погашено заборгованість за Договором реструктуризації боргу, а саме відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 77 508,56 грн. та у розмірі 38754,28 грн.

Як встановлено судом, 16.10.2018 позивачем та відповідачем підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2018 - 01.10.2018, згідно з яким відповідач погоджується з існуючою заборгованістю у сумі 1050561,41 грн., із них: реструктуризована заборгованість - 503 805,16 грн.; прострочена кредиторська заборгованість - 497 204,96 грн., поточна заборгованість за вересень 2018 року - 49551,29 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, у період з 17.10.2018 по 30.11.2018 відповідачем сплачено 179183,47 грн. на погашення заборгованості за Договорами оренди.

Відтак, станом на дату розгляду справи наявність та обсяг заборгованості відповідача у заявленому позивачем розмірі 821826,64 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв'язку з чим позов про стягнення основного боргу у розмірі 821826,64 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-Конті Прем'єр» (04212, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 13-Б; ідентифікаційний код: 35254300) на користь Київського університету імені Бориса Грінченка (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 18/2; ідентифікаційний код: 02136554) основний борг у розмірі 821826 (вісімсот двадцять одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 64 коп. та судовий збір у розмірі 12327 (дванадцять тисяч триста двадцять сім) грн. 40 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.01.2019

Суддя Ю.В. Картавцева