ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"23" січня 2019 р. Справа № 910/7531/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

Секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

Розглянувши у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українського державного інституту культурної спадщини на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 (суддя Головіна К.І., м. Київ, повний текст рішення складено 18.10.2018)

за позовом Національного заповідника "Софія Київська", м. Київ

до Українського державного інституту культурної спадщини, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Північний офіс Держаудитслужби, м. Київ

про визнання договору на закупівлю послуг № 367 від 14.12.2012 частково недійсним, стягнення збитків на суму 115 496,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Національний заповідник "Софія Київська" (далі - НЗ "Софія Київська", позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Українського державного інституту культурної спадщини (далі - Інститут, відповідач) про визнання договору на закупівлю послуг № 367 від 14.12.2012 частково недійсним та стягнення збитків на суму 115 496,03 грн.

В обґрунтуванні позову вказано, що за результатами ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією у місті Києві у діяльності НЗ "Софія Київська", було встановлено завищення вартості робіт за договором закупівлі № 367 від 14.12.2012, укладеного з Науково-дослідним інститутом пам'яткоохоронних досліджень (правонаступником якого є Інститут культури спадщини), у зв'язку із чим позивачу завдано збитки на суму 115 496,03 грн.

Крім того, позивач наголосив, що результати перевірки свідчать про недійсність пункту 3.1 вказаного договору, відповідно до якого вартість підрядних робіт складає 298 712,05 грн., оскільки така вартість не відповідає нормам Тимчасового збірника цін на науково-проектні роботи по нерухомих пам'ятках історії та культури Української РСР (далі - Тимчасовий збірник цін) та п.п. 2.2, 2.2.1, 4.9.1, 4.10, 4.13 ДБН Д. 1.1-7-2000.

У позові НЗ "Софія Київська" просив господарський суд визнати недійсним окрему частину правочину - пункт 3.1 договору на закупівлю послуг № 367 від 14.12.2012, укладеного між НЗ "Софія Київська" та Науково-дослідним інститутом пам'яткоохоронних досліджень, у частині визначення вартості підрядних робіт та стягнути з відповідача понесені збитки в сумі 115 493,03 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Українського державного інституту культурної спадщини" на користь Національного заповідника "Софія Київська" збитки у сумі 115 496 грн. 03 коп., судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп.; у решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Український державний інститут культурної спадщини (надалі - скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7531/18. Розгляд апеляційної скарги Українського державного інституту культурної спадщини на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 призначено на 23.01.2019.

Позивач у відзиві просить суд апеляційну скаргу Українського державного інституту культурної спадщини залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

20.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на те, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не мала права її підписувати, оскільки не підтверджено статус адвоката.

Представники учасників справи в судове засідання не з'явилися. Про час, місце і дату судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, про причини нез'явлення суд не повідомили, клопотань не заявляли.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що учасники апеляційного провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що їх явка обов'язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за відсутності представників учасників справи.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, додані до неї документи, а також клопотання позивача від 20.12.2018 апеляційний господарський суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження у на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Частинами 1, 2 ст. 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 56 ГПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016 для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 п. 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, з 01.01.2018 представництво у суді апеляційної інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатом.

При цьому, підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва. (Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2018 № 921/197/18, № 921/655/17-г/4 від 04.05.2018)

З апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18 Український державний інститут культурної спадщини звернувся - 06.11.2018, що вбачається з відбитку реєстраційного штемпеля місцевого суду на апеляційній скарзі.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що апеляційну скаргу підписано представником Українського державного інституту культурної спадщини - ОСОБА_3 саме за довіреністю від 24.10.2018 № 22, яка видана та підписана директором Інституту.

Разом з тим, згідно з абз. 2 п. п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Оскільки відповідач - Український державний інститут культурної спадщини не є органом ні державної влади, ні місцевого самоврядування, то з 01.01.2018 представництво у суді апеляційної інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016 має здійснюватися адвокатом. Зазначене також стосується і підписання та/або подання апеляційної скарги, які є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, матеріали справи та апеляційної скарги не містять доказів щодо наявності у ОСОБА_3 статусу адвоката (копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та/або посвідчення адвоката України (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). У Єдиному реєстрі адвокатів України також відсутні відомості щодо ОСОБА_3 як адвоката.

Згідно п. 2 ч. ст. 264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007 ).

Оскільки правовий статус представника Українського державного інституту культурної спадщини - ОСОБА_3 саме як адвоката, який уповноважений представляти інтереси заявника, відповідачем не підтверджено, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, дійшов висновку закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Українського державного інституту культурної спадщини на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи ухвалу про закриття апеляційного провадження не проявив надмірного формалізму, оскільки врахував пряму норму Господарського процесу.

Керуючись ст. 234, п. 2 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі за апеляційною скаргою Українського державного інституту культурної спадщини на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 у справі № 910/7531/18- закрити.

2. Справу № 910/7531/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом-25.01.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б.Михальська

А.І. Тищенко