РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2019Справа № 910/15746/18

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Літвінової М.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної

адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понтем.УА»

про стягнення 5 691, 96 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві держаної адміністрації (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понтем.УА» (надалі - відповідач) про стягнення пені в сумі 28, 32 грн. та штрафу в сумі 5 663, 64 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач порушує зобов'язання за Договором про закупівлю послуг за державні кошти від 26.09.2018 № 393 в частині надання послуг з організації шкільного харчування у закладах загальної середньої освіти м. Києва № 159, № 324, що тягне за собою відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15746/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, зобов'язано відповідача подати відзив на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують викладені в ньому обставини та заперечення проти позову, протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач не скористався наданим йому правом, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право, у відповідності до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 року між позивачем (Замовник) та відповідачем (Виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 393 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Виконавець зобов'язується у визначений Договором строк надати Покупцю послуги з організації шкільного харчування в СШ № 159, СПШ № 324 та СЗШ № 161 (ДК 021-2015 код 5552000-1 Кейтерингові послуги).

Згідно з пунктом 2.2 договору Виконавець зобов'язаний спільно з Покупцем організувати харчування учнів 1-11 класів в загальноосвітніх закладах відповідно до діючих законодавчих актів на підставі Законів України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», «Про охорону дитинства», «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Постанов Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 116 «Про затвердження порядку надання послуг з харчування дітей у дошкільних закладах, учнів у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість», від 19.06.2002 № 856 «Про організацію харчування окремих категорій учнів у загальноосвітніх навчальних закладах» за рахунок бюджетних коштів, в т.ч. учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів - 8, 85 грн., учнів 5-11 класів із числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються в спеціальних та інклюзивних класах, учнів із числа дітей-інвалідів, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сім'ям», учнів із числа дітей та сімей учасників антитерористичної операції та дітей із сімей загиблих (померлих) учасників антитерористичної операції - 10, 00 грн.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна Договору складає 535 728, 65 грн. без ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.3.-2.5. Договору Виконавець зобов'язаний надати якісні та безпечні обіди з основних продуктів харчування, які підтверджуються копіями документів, що засвідчують якість та безпечність послуг у відповідності до діючого законодавства України. Виконавець відповідає за дотримання правил зберігання продуктів харчування. Якість продуктів харчування, з яких буде готуватись обід, має відповідати нормативним документам і стандартам, діючим в Україні.

За умовами пункту 5.1. Договору виконання послуг здійснюється окремими партіями на підставі заявок навчальних закладів Солом'янського району та затвердженого графіку. Надання послуг проводиться впродовж одного робочого дня з моменту отримання заявок до місць визначених у Дислокації (до комори кожного закладу).

Відповідно до пункту 5.2. Договору місце поставки послуг - заклади освіти Солом'янського району м. Києва відповідно до Дислокації (Додаток № 2), що є невід'ємною частиною даного Договору.

Зобов'язання Виконавця щодо надання послуг вважаються виконаними в повному обсязі з моменту передачі актів виконаних робіт та підписання відповідних документів (пункт 5.3. Договору).

26.09.2018 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, якою доповнили пункт 6.2. Договору новими підпунктами та визначили, що Замовник зобов'язується передати Виконавцю обладнання та приміщення згідно з умовами Договору для надання послуг з 28.09.2018 року, а Виконавець зобов'язується виконувати умови Договору з організації харчування згідно з умовами Договору з 01.10.2018.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач у період з 01.10.2018 року по 12.10.2018 року грубо порушує умови Договору та зриває харчування здобувачів освіти у закладах загальної середньої освіти № 159 та № 324 у м. Києві.

Пунктом 9.3. Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань Виконавець сплачує на користь Покупця штрафні санкції, передбачені ст. 231 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 9.4. Договору Виконавець несе відповідальність за несвоєчасне надання послуг та за якість надання послуг. Якщо якість надання послуг не буде відповідати чинному законодавству Виконавець сплачує штраф Замовнику у розмірі 20% від вартості неякісного надання послуг.

У зв'язку з цим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 0,1% в сумі 28, 32 грн., а також штраф у розмірі 20% в сумі 5 663, 64 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначалось судом вище, за умовами пункту 5.1. Договору виконання послуг здійснюється окремими партіями на підставі заявок навчальних закладів Солом'янського району та затвердженого графіку. Надання послуг проводиться впродовж одного робочого дня з моменту отримання заявок до місць визначених у Дислокації.

Проте, в матеріалах справи відсутні заявки навчальних закладів № 159 та № 324 на період з 01 по 12 жовтня 2018 року, а також затверджений графік, на підставі яких відповідач впродовж одного робочого дня з моменту їх отримання мав надавати послуги з організації шкільного харчування.

Таким чином, позивачем не доведено факту надання відповідачу заявок, що позбавляє суд можливості достеменно встановити строк виконання зобов'язання відповідачем та чи було допущено прострочення його виконання.

Надаючи правову оцінку наданим позивачем Актам на підтвердження невиконання відповідачем умов Договору, суд зазначає наступне.

Так, наданий позивачем Акт про відсутність на робочому місці бригади кухарів ТОВ «Понтем.УА», складений 02.10.2018 о 07:75 год. є неналежним доказом у справі, оскільки він складений працівниками Спеціалізованої школи № 173, тоді як за спірним Договором відповідач зобов'язався надавати послуги з організації дитячого шкільного харчування у СШ № 159, СПШ № 324 та СЗШ № 161.

Акт від 02.10.2018 року про те, що їдальня СШ № 159 м. Києва 02.10.2018 р. не працює, а співробітники відповідача на роботу не з'явились, складений в односторонньому порядку, не містить підпису уповноваженої особи відповідача та відтиску його печатки, а в матеріали справи відсутні докази на підтвердження вручення цього акту відповідачу.

Так само, Акт № 2 від 02.10.2018 контролю за організацією гарячого харчування учнів школи № 324 складений в односторонньому порядку, не містить підпису уповноваженої особи відповідача та відтиску його печатки, а в матеріали справи відсутні докази на підтвердження вручення цього акту відповідачу.

В Акті від 02.10.2018 взагалі не вказано, в якому саме навчальному закладі 01.10.2018 та 02.10.2018 було відсутнє харчування, а виходячи з адреси, зазначеної у реквізитах цього Акту (м. Київ, вул. Каменярів, 32), він складений у СЗШ № 121 м. Києва (http://school121.kiev.sch.in.ua/pro_shkolu/kontakti/kontakti/), тоді як за спірним Договором відповідач зобов'язався надавати послуги з організації дитячого шкільного харчування у СШ № 159, СПШ № 324 та СЗШ № 161.

За таких обставин, надані позивачем Акти є неналежними доказами на підтвердження факту ненадання відповідачем 02.10.2018 року послуг з організації шкільного харчування у навчальних закладах № 159 та № 324 м. Києва.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження факту ненадання відповідачем послуг з організації шкільного харчування у навчальних закладах № 159 та № 324 м. Києва у період з 01.10.2018, 03.10.2018-12.10.2018 матеріали справи взагалі не містять.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Проте, як зазначалось вище, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ненадання відповідачем послуг з організації шкільного харчування у навчальних закладах № 159 та № 324 м. Києва у період з 01.10.2018 року по 12.10.2018 року.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положеннями статті 231 Господарського кодексу України встановлено розмір штрафних санкцій.

Так, згідно з частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (частина 4 статті 231 Господарського кодексу України).

Проте, в даному випадку позивачем недоведено як факту порушення зобов'язання відповідачем, так і розміру невиконаного зобов'язання, виходячи з якого здійснювався розрахунок штрафу та пені, оскільки лише на підставі заявок із зазначенням кількості учнів, яким повинні надаватись у визначений день послуги з харчування, можливо перевірити правильність розрахунку штрафних санкцій з урахуванням того, що чисельність школярів прямо впливає на вартість послуг.

З огляду на вищевикладені обставини, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві держаної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Понтем.УА» про стягнення 5 691, 96 грн.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.01.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова