ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/10755/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Косенко В.О. - особисто;

від відповідача - Скрицький О.М., адвокат, довіреність № 50 від 01.10.2018, Ляхович С.О., адвокат, довіреність № 49 від 01.10.2018,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 у справі №910/10755/18 (суддя Босий В.П., повний текст складено - 19.10.2018) за позовом Фізичної особи-підприємця Косенка Володимира Олександровича до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 55 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Фізична особа-підприємець Косенко Володимир Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 55 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 у справі №910/10755/18 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 55 000,00 грн. боргу.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати наданих послуг.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 у справі №910/10755/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на безпідставність позовних вимог з огляду на припинення дії договору, а також вказує на протиправність притримання позивачем майна відповідача.

Крім цього, скаржник посилається на не направлення йому позивачем документів, що були додані до позовної заяви, а також відповіді на відзив та не погоджується із відмовою суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Представники апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Позивач у справі в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Фізичною особою-підприємцем Косенко В.О. (виконавець) та закритим акціонерним товариством "Телесистеми України", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Телесистеми України" (замовник) 20.07.2007 було укладено договір про надання послуг з обслуговування обладнання №О-01/W LVI BRU0102/200707 (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1 якого замовник передає, а виконавець приймає на утримання та обслуговування телекомунікаційне обладнання замовника згідно його переліку та місць утримання, які зазначені у додатку до цього договору, що є невід'ємною його частиною.

Згідно з п. 2.1 Договору виконавець зобов'язався обслуговувати обладнання замовника у місцях його утримання (згідно Додатку до Договору), зокрема, прибирати зазначені місця та власне обладнання від пилу, сміття, наслідків опадів; усувати наявні зовнішні перешкоди в роботі обладнання; контролювати та попереджати несанкціонований доступ до обладнання; забезпечувати у місцях утримання обладнання правил пожежної безпеки; інформувати замовника про надзвичайні ситуації та ризики, які можуть негативно вплинути на нормальну роботу обладнання.

Відповідно до пункту 2.2.3. Договору замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі.

В пункті 3.1 Договору сторонами погоджено, що вартість послуг, що надаються позивачем відповідачу за Договором, вказується сторонами в додатку № 1 до Договору.

Сторонами 20.07.2007 підписаний додаток до Договору, в якому сторони визначили перелік обладнання, утримання та обслуговування якого є предметом Договору, а також погодили, що вартість послуг по обслуговуванню обладнання за місяць становить 5 000,00 грн.

Згідно з пунктом 1.2. Договору перелік та дата передачі виконавцю конкретного обладнання на утримання та обслуговування зазначається сторонами в Акті (актах) прийому-передачі обладнання на обслуговування (акт готовності), що є підставою для визначення початку надання позивачем послуг щодо конкретного обладнання.

Сторонами 01.09.2008 підписаний акт готовності до Договору, яким встановлено, що позивачем підготовлена, а відповідачем погоджена, як прийнята для розміщення антен та контейнера з технологічним обладнанням на умовах, зазначених у Договорі, належна позивачу гравійна площадка, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., смт. Брюховичі, вул. Отця Іздрика, 23

У пункті 3.3. Договору в редакції додаткової угоди від 07.08.2008 сторони домовились, що нарахування плати за послуги починається з дати підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання на обслуговування (Акт готовності) і продовжується до моменту вивозу замовником обладнання з місця його утримання.

ФОП Косенко В.О. скористався наданим йому правом на одностороннє дострокове припинення Договору, а відтак, починаючи з 01.01.2015 Договір про надання послуг з обслуговування обладнання № О-01/W LVI BRU0102/200707 вважається припиненим.

Вказані обставини були встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 у справі №910/11391/15 (якою з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти за надані послуги за період з січня по травень 2015) та в силу вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доведення.

Крім цього, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/14200/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018, з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за надані послуги за наступний період - з червня 2015 року по березень 2017 року.

Сторонами 14.03.2018 підписано акт вивезення обладнання, відповідно до якого ПрАТ "Телесистеми України" вивезло власне телекомунікаційне обладнання з належної ФОП Косенко В.О. території за адресою Львівська обл., смт. Брюховичі, вул. Отця Іздрика, 23 в повному обсязі.

Позивачем 22.05.2018 направлено відповідачу вимогу про сплату коштів за період з травня 2017 року по лютий 2018 року та акти здачі-прийняття робіт за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року, які отримані відповідачем 24.05.2018, що підтверджується витягом з офіційного сайту публічного акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Крім цього, позивачем повторно 22.06.2018 та 27.07.2018 надсилалися на адресу відповідача вимоги про сплату коштів за надання послуг з обслуговування майна за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року, які були отримані відповідачем 12.07.2018 та 30.07.2018 відповідно (а.с.44, 49), проте залишені приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У пункті 3.3. Договору в редакції додаткової угоди від 07.08.2008 сторони домовились, що нарахування плати за послуги починається з дати підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання на обслуговування (Акт готовності) і продовжується до моменту вивозу замовником обладнання з місця його утримання.

З огляду на вказане положення договору, припинення його дії жодним чином не позбавляє відповідача обов'язку оплати наданих позивачем послуг до моменту вивозу замовником (ПрАТ "Телесистеми України") обладнання з місця його утримання, а тому доводи апелянта про безпідставність позовних вимог з огляду на припинення дії договору відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Таким чином, враховуючи те, що сторонами 14.03.2018 підписано акт вивезення обладнання, позивач до вказаного часу має право на отримання від відповідача оплати за надані послуги з обслуговування майна.

Як вже було вказано, згідно Додатку до договору вартість послуг по обслуговуванню обладнання за місяць становить 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.5 договору послуги оплачуються замовником на підставі Акту здачі - приймання наданих послуг і рахунку на оплату послуг протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами Акту здачі - приймання наданих послуг та отримання відповідного рахунку.

Як було зазначено, позивачем 22.05.2018 направлено відповідачу акти здачі-прийняття робіт за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року, які отримані відповідачем 24.05.2018, що підтверджується витягом з офіційного сайту публічного акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Вказані Акти відповідачем підписані не були, послуги за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року також залишилися не оплаченими.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості наданих за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року послуг настав, проте воно виконано не було.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності боргу у загальному розмірі 55 000 грн. станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Доводи апелянта про те, що позивачем було протиправно здійснено притримання майна відповідача, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Так, скаржник, посилаюсь на вказані обставини доказів, які б підтверджували вжиття ним заходів, спрямованих на вивезення обладнання та відповідно чинення позивачем перешкод у цьому, не надав.

У долучених відповідачем (разом із відзивом на позов) листах, адресованих позивачу, не вказано жодних вимог про забезпечення доступу до обладнання.

При цьому, прохання відповідача у листі від 18.08.2017 повернути йому обладнання не повинно виконуватися позивачем, оскільки згідно п.п.2.2.6 договору обов'язок із демонтажу та вивезення обладнання після припинення дії договору покладається саме на замовника - відповідача у справі.

Крім цього, не може свідчити про чинення позивачем перешкод відповідачу у вивезенні обладнання посилання виконавця у листах на притримання обладнання, оскільки, як вже вказувалося, відповідачем доказів вжиття ним заходів, спрямованих на вивезення обладнання та відповідно чинення позивачем перешкод у цьому, не надано.

Також, відповідачем не надано доказів його звернення до правоохоронних органів щодо обставин не допуску позивачем ПрАТ "Телесистеми України" до належного останньому обладнання, так само як і не надано доказів звернення до суду з відповідними вимогами про усунення перешкод чи повернення майна.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про притримання позивачем обладнання, колегією суддів відхиляються за необґрунтованістю.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Стосовно посилань апелянта на не направлення позивачем відповідачу документів, що були додані до позовної заяви, колегія суддів зазначає, що вказані доводи спростовуються наявними у матеріалах даної справи фіскальним чеком та описом вкладення (а.с.53-54).

Посилання скаржника на не направлення йому позивачем також відповіді на відзив визнаються колегією суддів необґрунтованими, оскільки фіскальним чеком, описом вкладення у цінний лист вказане твердження спростовується.

У будь - якому випадку наведені доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Стосовно непогодження апелянта із відмовою суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, слід зазначити наступне.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у зв'язку з її малозначністю.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у зв'язку з принциповістю та значенням цієї справи для ПрАТ "Телесистеми України", а також враховуючи характер доказів та доводів сторін.

За приписами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не свідчать про складність справи, а ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дає підстави для висновку про доцільність розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, для якої пріоритетним є швидке вирішення справи.

Разом з тим, в клопотанні про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не наведено жодного обґрунтування в чому саме полягає принциповість та значення цієї справи для відповідача, а також не зазначено яким чином розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні обмежить відповідача в забезпеченні належного захисту прав і законних його інтересів.

За таких обставин, підстави для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадженні були відсутні, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 у справі №910/10755/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 25.01.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко