ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2019                      Справа № 905/2372/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок №1; )

до акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5, код - ) в особі регіональної філії “Донецька залізниця” (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Кірова, будинок №22, код ЄДРПОУ - 40150216)

про стягнення 15 781,00 гривень, -

без виклику представників сторін

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” про стягнення 15 781,00 гривень нестачі вантажу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на заподіяння відповідачем збитків внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної №40727174 (основна) та № 40783607 (досильна), що підтверджується комерційними актами №482803/179, № 482803/180, № 482803/181 від 30.07.2018.

Питання щодо визначення форми судочинства вирішується судом на стадії відкриття провадження у справі згідно ст. 176 ГПК України.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме – це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.12.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв’язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

Від представника відповідача 21.01.2019 надійшов відзив на позовну заяву.

Від позивача 29.01.2019 надійшла відповідь на відзив із запереченнями на доводи відповідача.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд –

В С Т А Н О В И В

Між ПрАТ “Авдіївський коксохімічний завод” (покупець) та ПрАТ “МК “Азовсталь” (постачальник) був укладений договір купівлі-продажу сировини, топливно-енергетичних та матеріально технічних ресурсів №0103/11606 від 01.11.2017, на підставі якого постачальник зобов'язується передати (вантаж), а покупець - прийняти і оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (далі – ресурси) по марочному складу, цінам і в кількості, визначеним у відповідних специфікаціях, які є невід’ємною частиною договору і на умовах, передбачених цим договором.

Кількість, номенклатура зазначаються у специфікаціях до цього договору, які є невід’ємною частиною договору (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

23.07.2018 за залізничною накладною №40727174 (основна) та 25.07.2018 за залізничною накладною 40783607 (досильна) та зі станції Чорноморська Одеської залізниці до станції Авдіївка Донецької залізниці на адресу ПрАТ “Авдіївський КХЗ” було відправлено вантаж “Вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті. Вугілля кам'яне, бітумінозне, коксівне вугілля Teck Premiun» в залізничних вагонах, зокрема:

- № 53501755 масою вантажу 68 500 кг.

- № 56965148 масою вантажу 68 500 кг.

- № 62007133 масою вантажу 69 500 кг.

У накладних зазначено, вантаж у вологому стані. Вантаж розміщено й закріплено згідно п. 3.1 глави-14; до СМГС. Насипом.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції було здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами яких складено комерційні акти №482803/179, № 482803/180, № 482803/181 від 30.07.2018.

Відповідно до комерційного акту №482803/179 за наслідками комісійного переважування вагону №53501755, виявилось: брутто – 87 600 кг, тара 21 200 кг, нетто – 66 400 кг, що менше документа на 2 100 кг.

У комерційному акті №482803/179 від 30.07.2018 відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки щільно зачинені, вагон бездверний, течі вантажу немає. Поверхня вантажу у вагоні нижче рівня бортів, ущільнена, потоптана, не маркована, плівкою проти видування не вкривалась. В вагоні має місце виїмка справа над 1,2,3 люками, розміром 450см х 120см х 40 см, справа над 5,6 люками 300 см х 120 см х 40 см. При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Переваження вантажу здійснювалось на 100 тонних електронних вагах вантажоотримувача №0380, приписаних до залізниці і повірених 13.04.2018.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Відповідно до комерційного акту №482803/180 за наслідками комісійного переважування вагону №56965148, виявилось: брутто – 88 750 кг, тара 22 450 кг, нетто – 66 300 кг, що менше документа на 2 200 кг.

У комерційному акті №482803/180 від 30.07.2018 відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки щільно зачинені, вагон бездверний, течі вантажу немає. Поверхня вантажу у вагоні на рівні бортів, ущільнена, потоптана, не маркована, плівкою проти видування не вкривалась. В вагоні має місце виїмка справа над 1,2,3 люками, розміром 300см х 180см х 40 см. При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Переваження вантажу здійснювалось на 100 тонних електронних вагах вантажоотримувача №0380, приписаних до залізниці і повірених 13.04.2018.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Відповідно до комерційного акту №482803/181 за наслідками комісійного переважування вагону №62007133, виявилось: брутто – 90 700 кг, тара 23 000 кг, нетто – 67 700 кг, що менше документа на 1 800 кг.

У комерційному акті №482803/181 від 30.07.2018 відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люки щільно зачинені, вагон бездверний, течі вантажу немає. Поверхня вантажу у вагоні на рівні бортів, ущільнена, потоптана, не маркована, плівкою проти видування не вкривалась. В вагоні має місце виїмка справа над 3,4 люками, розміром 300см х 180см х 40 см. При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Переваження вантажу здійснювалось на 100 тонних електронних вагах вантажоотримувача №0380, приписаних до залізниці і повірених 13.04.2018.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України “Про залізничний транспорт”, залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із “шапкою”). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів.

Досліджені письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану спірних вагонів та вантажу в них не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні №53501755 маса нетто при відправленні 68 500 кг;

норма недостачі 68 500 х 2% = 1 370 кг;

недостача 68 500 кг – 66 400 кг = 2 100 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (згідно специфікації № 94 від 17.07.2018 рахунку-фактури №91469281 від 23.07.2018 та акту приймання-передачі №91429836 від 03.03.2018) становить 8010,66 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 2 100 кг (сума недостачі) – 1 370 кг (норма недостачі) = 730 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 5 847,78грн. (0,73 х 8010,66 грн.).

у вагоні №56965148 маса нетто при відправленні 68 500 кг;

норма недостачі 68 500 х 2% = 1 370 кг;

недостача 68 500 кг – 66 300 кг = 2 200 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (згідно специфікації № 94 від 17.07.2018 рахунку-фактури №91469281 від 23.07.2018 та акту приймання-передачі №91429836 від 03.03.2018) становить 8010,66 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 2 200 кг (сума недостачі) – 1 370 кг (норма недостачі) = 830 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 6 648,85грн. (0,83 х 8010,66 грн.).

у вагоні №62007133 маса нетто при відправленні 69 500 кг;

норма недостачі 69 500 х 2% = 1 390 кг;

недостача 69 500 кг – 67 700 кг = 1 800 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (згідно специфікації № 94 від 17.07.2018 рахунку-фактури №91469281 від 23.07.2018 та акту приймання-передачі №91429836 від 03.03.2018) становить 8010,66 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 1 800 кг (сума недостачі) – 1 390 кг (норма недостачі) = 410 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 3 284,37 (0,41 х 8010,66 грн.).

За таких обставин позовні вимоги у розмірі 15 781,00грн підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Доводи відповідача з приводу того, що комерційні акти №482803/179, № 482803/180, №482803/181 від 30.07.2018, підписані неповноважними особами суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10 правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

У спірних комерційних актах зазначено, що завідувач вантажним двором у штатному розкладі станції Авдіївка відсутній, а тому комерційні акти підписані іншими уповноваженими працівниками залізниці.

Отже, суд встановив, що комерційні акти №482803/179, № 482803/180, №482803/181 від 30.07.2018 підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Сукупність вищевикладених обставин та матеріали справи спростовують наявні заперечення відповідача, що, в свою чергу, тягне за собою їх відхилення та залишення поза увагою суду, а також розцінюються як намагання витлумачити законодавство виключно на свою користь та ухилитися від цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 237, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” до акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” про стягнення 15 781,00гривень – задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22; код ЄДРПОУ - 40150216) на користь приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок № 1; код ЄДРПОУ – 00191075) 15 781,00гривень, 1 762,00 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Судом 01.02.2019 складено та підписано повний текст рішення.

Позивач: приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок № 1; код ЄДРПОУ – 00191075)

Відповідач: акціонерне товариство “Українська залізниця” (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5, код - ) в особі регіональної філії “Донецька залізниця” (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Кірова, будинок №22, код ЄДРПОУ - 40150216)

Суддя                      С.М. Фурсова