ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1805/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Дармін М.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Запорізькій області на рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2017 року у справі № 908/1805/17

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія (71230, Запорізька область, Чернігівський район, с. Верхній Токмак, вул. Центральна, 5)

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, 50)

про визнання договору оренди землі поновленим на п?ять років на тих самих умовах.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 07.09.2017 року звернулось приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Росія» з позовом до управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання поновленим на п?ять років договору оренди земельної ділянки № 25 від 13.11.2009 року, зареєстрованого 24.03.2010 року Токмацьким міськрайонним відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки № 25 від 13.11.2009 року.

Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволено. Визнано поновленим на 5 (п?ять) років договір оренди земельної ділянки №25 від 13.11.2009 року, зареєстрований 24.03.2010 року Токмацьким міськрайонним відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди земельної ділянки № 25 від 13.11.2009 року. Стягнуто з управління Держгеокадастру у Запорізької області на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Росія» сплачену позивачем суму судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення суд, посилаючись на норми діючого законодавства України та Європейського суду з прав людини, прийшов до висновку, що позивач скористався правом на встановлення факту поновлення договору оренди землі з підстав визначених ст.33 Закону України «Про оренду землі». При цьому, позивач після закінчення строку дії договору оренди, продовжує добросовісно користуватись орендованою земельною ділянкою, використовує її за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб та належним чином виконує договірні зобов'язання в частині внесення орендної плати, а також той факт, що орендодавець не надав суду будь-яких обґрунтованих заперечень, які б унеможливлювали б подальшу пролонгацію орендних відносин. Суд прийняв до уваги, що після закінчення дії договору позивач не отримував з боку орендодавця жодних повідомлень чи заперечень щодо поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача в цій частині.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування господарським судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обгрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позивач не виконав вимоги діючого законодавства до закінчення строку договору не повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. Оскільки договір оренди землі припинив свою дію 24.03.2015 року у звязку зі спливом строку, на який його було укладено, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі припинилось, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог про переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі. При цьому апелянт вважає, що сторони договору оренди землі повинні були укласти додаткову угоду в місячний строк. Скаржник стверджує, що саме по собі використання земельної ділянки після закінчення встановленого строку договору без належного правового та документального оформлення такого землекористування у встановленому законодавством порядку, без доказів своєчасного оскарження незаконних дій чи бездіяльності орендодавця щодо реалізації відповідного оформлення, не є мовчазною згодою орендодавця на продовження спірного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Росія» просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. Вважає, що аргументи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права. Підприємство вважає, що в матеріалах справи відсутні, і до апеляційної скарги не долучені докази направлення позивачу відповідачем листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Необгрунтованим є посилання апелянта на відсутність підстав для поновлення договору оренди землі через пропуск позивачем строку для повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право на укладання додаткової угоди до договору оренди .

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2018 року розгляд справи зупинено до вирішення питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі №920/739/17 палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного суду від 18.06.2018 року у справі № 908/1805/17 ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 18.04.2018 року залишена без змін.

Указом Президента України від 29.12.2017 року № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 року розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи №908/1805/17 з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2018 року для розгляду справи № 908/1805/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

Ухвалою визначеної колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року справу № 908/1805/17 прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року поновлене провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Запорізькій області на рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2017 року у справі № 908/1805/17. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 13.11.2009 року між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма «Росія» (далі - орендар) та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області (далі - орендодавець) укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Токмацькому міськрайонному відділі Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК 24.03.2010 року, про що в Державному реєстрі земель був здійснений відповідний запис за № 25 (а.с.13-15).

Згідно з пунктом 1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером земельної ділянки :04:009:0003, яка надана на підставі розпорядження Голови Чернігівської районної державної адміністрації № 429 від 10.11.2009 року, та знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель державної власності в контурі № 471.

Відповідно до п. 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 29,6972 га, у т.ч. 29,6972 га земель сільськогосподарського призначення (сіножаті), розташована на схилі вододільного плато до 3 градусів із чорноземами звичайними малогумусними - слабозмитими легкоглинистими на лесах, - середньозмитими легкоглинистими на лесах.

Відповідно до п.6 Договору земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, які могли б перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням.

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 Договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, по Чернігівській селищній раді, що складає 3109,56 грн. в рік (п.9).

Орендна плата вноситься щомісячно по 1/12 частині річної суми до 30 числа кожного місяця (п. 11 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення (п.п. 15, 16 Договору).

Згідно п.п. 18, 20 Договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після підписання цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 36 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Цей договір підлягає перегляду кожні три роки в зв?язку зі зміною законодавства. Пропозиції сторін затверджуються додатковими угодами. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв?язується в судовому порядку.

Пунктом 43 договору визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір був зареєстрований у Державному реєстрі земель Токмацьким відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 24.03.2010р, тобто строк його дії - до 24.03.2015р..

Земельну ділянку передано за Актом прийому-передачі земельної ділянки від 13.11.2009 року (а.с.16).

Відповідно до Положення про головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 308 від 17.11.2016 року, Головне управління Держгеокадастру у запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане (а.с.36-46).

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Росія» звернулося до відповідача з листом-повідомленням за № 135 від 09.10.2014 року з додатками: примірником додаткової угоди до Договору оренди землі №25 (а.с.17-18).

Факт направлення підтверджується реєстром на кореспонденцію, здану на поштовому відділенні поштового звязку с.Верхній токмак Чернігівського району, відправник ПСП Агрофірма «Росія» від 09.10.2014 року, де під порядковим номером 6 значиться відправлення на адресу Держземагенства в Запорізькій області вулиця Парамонова, 15, м.Запоріжжя, 69059 (а.с.19).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Чернігівської селищної ради № 02-01-14/08 від 05.01.2017 року орендна плата ПСП Агрофірма «Росія» сплачена в повному обсязі (а.с.20).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.04.2017 року у справі № 908/3038/16, залишене в силі рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року про відмову у задоволенні позову приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірма «Росія» про визнання договорів поновленими, в тому числі договору № 25 (а.с.57-66).

Відмова в позові обгрунтована тим, що проектом додаткової угоди, яка була направлена на адресу відповідача, позивачем було запропоновано змінити істотну умову договору, що суперечить приписам ст.33 Закону України «Про оренду землі».

На час звернення позивача з позовом до суду договір оренди землі поновленим не був, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», , іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (згідно із частиною першою статті 2 Закону про оренду землі). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина перша статті 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України "Про оренду землі").

Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (частина перша статті 17 Закону України "Про оренду землі").

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ч.1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до положень ст.33 Земельного кодексу України по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч.2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (6).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (8).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.11).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під порушенням слід розуміти завдання протиправного впливу особі внаслідок чого її суб?єктивне право зменшується або зникає повністю, особа позбавляється можливості користуватися своїм правом повністю або частково.

Захисту в суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Дані висновки викладено в абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визгачені статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України. При цьому, зазначений у даних статтях перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду особи з вимогою про захист своїх прав та інтересів. Позов складається з предмета і підстави. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту порушеного права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. При цьому обраний позивачем спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати отримання нею відповідного відшкодування.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено та не доведено які саме його права чи законні інтереси порушені відповідачем.

Заявлена позивачем вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є нічим іншим як встановлення факту, який має юридичне значення.

Юридичні факти встановлюються господарським судом саме для вирішення питання щодо обґрунтованості позовних вимог та прийняття рішення щодо захисту порушеного права у спосіб обраний позивачем або про відмову.

Встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Господарський суд правильно дійшов висновку, що договір оренди землі підлягає поновленню та тих самих умовах і на той же строк, але обраний позивачем спосіб не передбачений законодавством і не може захистити порушені права.

Пролонгація договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7 - 9 ст.33 Закону України "Про оренду землі" у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Отже порушенням права позивача буде саме відмова відповідача в укладанні додаткової угоди, а належним способом захисту - визнання укладеною додаткової угоди, з викладенням її змісту.

Таким чином, у зв?язку з недоведеністю позивачем порушення його прав відповідачем та неправильно обраним способом захисту апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню у зв?язку з неправильним застосування норм процесуального та матеріального права.

Судові витрати за розгляд справи апеляційною інстанцією слід покласти на позивача у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Запорізькій області задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.11.2017 року у справі № 908/1805/17 скасувати

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія на користь ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області витрати по сплаті судового збору в сумі 1760,00грн.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 24.01.2019р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ М.О. Дармін

__________________ ОСОБА_2