ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа№ 913/311/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

прокурор: Винник О.О., посвідчення №036704 від 15.12.15

розглянувши матеріали апеляційної скарги Першого заступника прокурора Луганської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року (повний текст складено 19.09.2018 р.)

у справі № 913/311/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області,

в інтересах держави в особі: Сєвєродонецької міської ради Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боремер"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю "РБФ "РЕМ"

про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 217 528,60 грн., -

в с т а н о в и в :

Керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 217 528,60 грн. (а.с.14-25).

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 27 червня 2018 року позовні матеріали Керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боремер" про повернення безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 217528,60 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва (а.с. 8).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі №913/311/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 100-108).

Перший заступник прокурора Луганської області звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі №913/311/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов прокурора.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2018 року, апеляційна скарга Першого заступника прокурора Луганської області у справі № 913/311/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 листопада 2018 року у справі №913/311/18 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі №913/311/18 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

30 листопада 2018 року від Першого заступника прокурора Луганської області надійшло клопотання про усунення недоліків.

12 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 913/311/18, розгляд апеляційної скарги Першого заступника прокурора Луганської області на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі № 913/311/18 призначено на 22 січня 2019 року.

У судовому засіданні 22 січня 2019 року прокурор надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представники ТОВ "Боремер" ТОВ "РБФ "РЕМ" та Сєвєродонецької міської ради Луганської області у судове засідання 22 січня 2019 року не з'явились, про причини неявки колегію судді не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта" про причини повернення з підстави "за письмовою заявою відправника одержувача" ТОВ "РБФ "РЕМ" - "за закінченням терміну зберігання", а також повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 911, а також інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень про оприлюднення ухвали про відкриття апеляційного провадження 18.12.2018 р.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

26 грудня 2013 року рішенням 77 сесії 6 скликання Сєвєродонецької міської ради №3364 вирішено затвердити ТОВ "РБФ "РЕМ" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під корпус №5 з галереєю наземною пішоходною та передано вказаній особі в довгострокову оренду на 25 років в т.ч. земельну ділянку, кадастровий № :07:001:036, площею 0,9294 га, за адресою, Луганська обл., м Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 2-м, за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування в межах м. Сєвєродонецьк. Категорія земель - землі промисловості,транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель, споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, функціональне використання - землі промисловості (під корпус №5 з галереєю наземною пішоходною) (т.І, а.с. 26).

17 лютого 2014 року між Сєвєродонецькою міською радою (далі - позивач), як орендодавцем та ТОВ "РБФ "РЕМ" (далі - третя особа), як орендарем укладено Договір №070010036 (далі - Договір), за умовою п.1 якого Орендодавець, на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради за №3364 від 26.12.2013 р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі промисловосте (під корпус №5 з галереєю надземною пішоходною), яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 2-м (т.І, а.с. 28-29).

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,9294га, в т.ч.: під капітальною одноповерховою - 0,5099га; під капітальною трьох та більше поверховою - 0,0568га; під газонами - 0,0183га; під спорудами - 0,0103га; під газонами - 0,0077га; під газонами - 0,0088га; під газонами - 0,0012га; під газонами - 0,0115га; під газонами - 0,0033га; під газонами - 0,0241га; під проходами, проїздами та площадками - 0,2775га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий №:07:001:0036 становить: 2571370,98 грн. (п.5. Договору).

У відповідності до п. 8 Договору договір укладено на 25 роки строком по " 25" грудня 2038р. включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: з 26.12.2013р. по 25.12.2038р. - 128 568,55 гривень на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п.10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: з 26.12.2013р. по 25.12.2038р. - 10714,05 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Орендна плата вноситься на бюджетний рахунок: 0080 МІСЦБЮДЖЕТ м. Сєвєродонецьк 13050200 код ОКПО 37944909 код платежу 13050200 в ГУДКСУ в Луганській обл. МФО 804013.

21 березня 2014 року між ТОВ "РБФ "РЕМ", як продавцем та ТОВ "Боремер" (далі - відповідач), як покупцем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №328 (далі - Договір купівлі-продажу), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених у договорі, продавець оплатно передав у власність покупця (продав) об'єкт нерухомого майна: корпус № 5 з галереєю надземною пішоходною (далі нерухомість), а покупець прийняв у власність (купив) та сплатив за неї ціну продажу на умовах зазначених у п. 2. Договору (т.І, а.с. 76-78).

Згідно з п. 1.2. Договору купівлі-продажу нерухомість розташована за адресою: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, № 2-м, на земельній ділянці площею 0,9294 га, правовий режим якої визначений договором оренди землі укладеного продавцем з Сєвєродонецькою міською радою від 17.02.2014 року, зареєстрованого 17.02.2014 року № 070010036. Кадастровий номер земельної ділянки :07:001:0036. Питання пов'язані з користуванням земельною ділянкою, вирішуються відповідно до принципів чинного законодавства.

Нерухомість є власністю продавця на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу луганської області Тіщенком О.М. від 07.10.2013 року за № 1601. Право власності продавця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.10.2013 року, номер запису про право власності - 2762305, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 29 (п.1.3. Договору купівлі-продажу).

Відповідно до опису об'єкта нерухомого майна, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічного паспорту, виготовленого комунальним підприємством "Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації", за вищевказаною адресою розташовано: корпус № 5 з галереєю надземною пішоходною - літ. Г-2-4-,г,г1-г8, Пд, замощення - № І., загальна площа 14165, 9 кв.м. (п.1.4. Договору купівлі-продажу).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19383376 від 21.03.2014 підтверджується те, що у цей день проведено державну реєстраціє права власності ТОВ "Боремер" на корпус № 5 з галереєю надземною пішохідною-літ. Г-2-4-,г,г1-г8, Пд, замощення - № І., що розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 2-м, "земельна ділянка місця розташування" площею 0,9294 га (т.І, а.с. 79).

Позовні вимоги мотивовані з огляду на те, що набувши право власності на об'єкт нерухомості (корпус №5 з галереєю надземною пішоходною, розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, 2-м), розташований на спірній земельній ділянці, відповідач, в порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України використовував земельну ділянку під нерухомим майном без оформлення правовстановлюючих документів, що є підставою для відшкодування позивачу неотриманого доходу у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки без достатніх правових підстав на підставі статей 1212-1214 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що за період часу з 08.06.2016р. по 31.03.2018р. відповідач не сплачує орендні платежі, сума несплачених платежів становить 217 528,60 грн., а тому, на думку прокурора, в силу приписів ст. 1212 ЦК України зазначені кошти є безпідставно збереженим майном, які прокурор просить суд стягнути на користь позивача.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на думку прокурора оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права (ст. ст. 377, 1212-1214 ЦК України, 120, 125, 126 Земельного кодексу України ) та порушенням норм процесуального права (ст. ст. 11, 73-74, 76- 79, 86, 236 ГПК України), а також неврахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №922/2976/17 та від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, а також Верховного Суду України у постановах від 28.01.2015 у справі №3-210гс14, від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

21 березня 2014 року між ТОВ "РБФ "РЕМ", як продавцем та ТОВ "Боремер" (далі - відповідач), як покупцем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №328, відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених у договорі, продавець оплатно передав у власність покупця (продав) об'єкт нерухомого майна: корпус № 5 з галереєю надземною пішоходною (далі нерухомість), а покупець прийняв у власність (купив) та сплатив за неї ціну продажу на умовах зазначених у п. 2. Договору (т.І, а.с. 76-78).

Отже, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі укладено з ТОВ "РБФ "РЕМ" Договору від 21.03.2014 р. купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №328.

При цьому, у п. 1.2. Договору купівлі-продажу зазначено, що: "нерухомість розташована за адресою: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Новікова, № 2-м, на земельній ділянці площею 0,9294 га, правовий режим якої визначений договором оренди землі укладеного продавцем з Сєвєродонецькою міською радою від 17.02.2014 року, зареєстрованого 17.02.2014 року №070010036. Кадастровий номер земельної ділянки :07:001:0036."

Крім того, відповідно до п. 5.3 Договору купівлі-продажу, покупець зобов'язується на підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України та цього договору в чотирьохмісячний строк здійснити дії по оформленню за свої кошти право землекористування земельною ділянкою, на якій розташована нерухомість, в установленому законом порядку.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ТОВ "Боремер", зокрема укладення відповідного договору оренди з Сєвєродонецькою міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відтак колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

З огляду на викладене ТОВ "Боремер" як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 р. у справі №922/3412/17 (провадження 12-182гс18), від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі №922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах №922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Отже, враховуючи встановлення факту використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин саме приписів статей 1212 - 1214 ЦК України, оскільки для кондикційних зобов'язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за змістом ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про залежність вчинення відповідачем дій з оформлення права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться належне йому нерухоме майно від необхідності вчинення Сєвєродонецькою міською радою та ТОВ "РБФ "РЕМ" дій, направлених на зміну чи розірвання договір оренди землі.

Крім того, за змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що власником відповідного нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці :07:001:0036 з 21.03.2014 р. є саме відповідач, доводи відповідача про те, що фактичним користувачем вказаної земельної ділянки є підрозділи Міністерства оборони України з огляду на укладені договори позички №09/10-2015 від 09.10.2015 р., № 01012016 від 01.01.2016 p., № 8 від 15.01.2017 р. та № 17 від 06.09.2017 р., з урахуванням того, що за вказаними договорами передавалась у строкове користування майно площею 1730 м2, корпусу №5 адміністративно-господарського призначення при тому, що загальна площа цього корпусу, придбаного відповідачем складає 14165,9 м.кв., а також з огляду на відсутність у вказаних договорах положень про те, що у користування підрозділам Міністерства оборони України передається земельна ділянка, не спростовують законодавчо встановленого обов'язку нового власника нерухомого майна з оформлення права користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване та свідчать про безпідставність доводів відповідача у вказаній частині.

Разом з тим відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.03.2018 № 460/0/195-18 станом на 01.01.2016 нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер № :07:001:0036, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 2-м, складає 2303239,08 грн. (а.с. 33).

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.02.2018 № 383/0/195-18 з 01.01.2017 нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки складає 2441440,86 грн. (а.с. 34).

Розмір безпідставно збережених коштів відповідача у період з 08.06.2016 р. по 31.03.2018 р. Сєвєродонецькою міською радою розраховано на підставі договору оренди землі від 17.02.2014 №070010036 виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відсотку нормативної грошової оцінки, який встановлюється органом місцевого самоврядування в залежності від цільового використання земельної ділянки та площі земельної ділянки (а.с. 45).

З огляду на викладене позовні вимоги прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення з ТОВ "Боремер" 217 528,60 грн. безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою ґрунтуються на вимогах закону, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги у даній справі є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційна Першого заступника прокурора Луганської області на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі № 913/311/18 підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі № 913/311/18 підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області задоволено, апелянту у відповідності до ст. 129 ГПК України необхідно відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 4894,40 грн. за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області на рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі №913/311/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі №913/311/18 скасувати та прийняти в нове рішення:

"1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Боремер" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 48/50, ) на користь Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби народів, 32, ) 217 528 (двісті сімнадцять тисяч п'ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп. безпідставно збережених коштів та 3262 (три тисячі шістдесят дві) грн. 93 коп. судового збору за подання позовної заяви."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Боремер" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 48/50, ) на користь Прокуратори Луганської області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, ) 4894 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто чотири) грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу №913/311/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287- 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун

Дата складення повного тексту - 24.01.2019 р.