ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" січня 2019 р.

м. Одеса

Справа № 916/203/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву (вх. №2-440/19 від 29.01.2019р.) про забезпечення позову заступника прокурора Одеської області, поданого в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Великодолинської сільської ради Біляївського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш” про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування запису про право власності, –

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019р. заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України, Великодолинської сільської ради Біляївського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш” про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, на підставі якого за відповідачем зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, загальною площею 1701,1 кв. м., що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Шевченко, буд. 242; про скасування запису про державну реєстрацію за відповідачем права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом проведення державної реєстрації права власності за товариством з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш” із порушенням вимог Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р.

Звертаючись до господарського суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш”, прокурором було подано до суду заяву (вх. №2-440/19) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, загальною площею 1701,1 кв. м., що знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Шевченко, буд. 242.

За переконанням прокурора, необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно пов’язується із фактом державної реєстрації за відповідачем права власності на спірне майно, що робить можливим його відчуження на користь третіх осіб. Вказані дії відповідача, за переконанням прокурора, можуть призвести до ускладнення виконання рішення господарського суду по даній справі, а, отже, – ефективного захисту порушених прав та інтересів держави. Будь-яких інших доводів в обґрунтування поданої заяви прокурором суду наведено не було.

Розглянувши клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст.ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За приписами абзацу 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018р. по справі №910/1040/18 дійшов висновку, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Проаналізувавши доводи прокурора, покладені в обґрунтування поданої заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 74 ГПК України прокурором взагалі не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження викладених у заяві фактів щодо можливого відчуження відповідачем об’єкту нерухомого майна, тобто не надано достатньо обґрунтованих та підтверджених відповідними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, а також доказів, наданих прокурором в обґрунтування заявлених позовних вимог, право власності за відповідачем було зареєстровано, зокрема, на підставі розподільчого балансу та акту приймання-передачі, складених між товариством з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш” та товариством з обмеженою відповідальністю „Одесарибгосп”. Таким чином, право власності на спірне нерухоме майно було набуто відповідачем в результаті реорганізації товариства з обмеженою відповідальністю „Одесарибгосп”.

Прокурором позивачами за даним позовом визначені Міністерство юстиції України та Великодолинська сільська рада Біляївського району Одеської області. При цьому, порушення прав Міністерства юстиції України в результаті прийняття державним реєстратором рішень про державну реєстрацію права власності на спірне майно за товариством з обмеженою відповідальністю „Дальник-Фіш”, за переконанням прокурора, полягає у наділенні Міністерства юстиції України повноваженнями у сфері контролю за здійсненням державної реєстрації та невжиттям з боку останнього жодних заходів з метою скасування рішення державного реєстратора. Порушення прав Великодолинської сільської ради Біляївського району Одеської області прокурором обґрунтовано посиланням на приписи земельного законодавства, а також у зв’язку з проведенням державної реєстрації на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності.

Проте, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно має на меті відновлення порушеного цивільного права позивача, що, в даному випадку, з огляду на визначений прокурором склад позивачів, свідчить про неадекватність заходу забезпечення позову, запропонованого прокурором, заявленим вимогам.

Крім того, господарський суд зазначає, що наведені прокурором по тексту заяви доводи не були підтверджені жодними доказами як з правової так і з фактичної точки зору, у зв’язку з чим, не можуть визнаватися судом як достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

У зв’язку з викладеним, суд визнає необґрунтованими доводи заступника прокурора Одеської області, наведені в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що має наслідком необхідність відмови у її задоволенні.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що має наслідком необхідність відмови заступнику прокурора Одеської області у задоволенні відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову (вх. №2-440/19 від 29.01.2019р.) заступнику прокурора Одеської області – відмовити.

Ухвала набрала законної сили 31.01.2019р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.П. Желєзна