ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа № 910/11479/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс"

на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2018 р. (повне рішення складено 09.10.2018 р.)

у справі № 910/11479/18 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс"

про стягнення заборгованості у розмірі 110800,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди № 100 від 15.09.2015 р. у загальному розмірі 110800,00 грн, з яких: 14800,00 грн - заборгованість з орендної плати, 96000,00 грн - неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором оренди № 100 від 15.09.2015 р. в частині сплати орендних платежів, а також несвоєчасно здійснив повернення об'єкта оренди після розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 910/11479/18 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.10.2018 р. (повне рішення складено 09.10.2018 р.) у справі № 910/11479/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 14800,00 грн заборгованості з орендної плати та 38400,00 грн неустойки, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що 26.09.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" зверталося до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні 04.10.2018 р. Проте суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачу у задоволенні даного клопотання та розглянув справу з порушенням норм процесуального права.

Окрім цього скаржник також зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" вчинило усі необхідні дії, спрямовані на повернення санітарних кабінок, та не мало умислу завідомо здійснювати їх притримання. Однак, починаючи з травня 2016 року Закарпатська митниця ДФС не допускає працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" на територію будівельного майданчика, де і було розміщено орендоване майно. Тому скаржник зазначає, що відповідно до ст. 762 ЦК України він звільняється від сплати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використано через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" у справі № 910/11479/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст. ст. 258, 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків.

До суду 22.11.2018 р. від скаржника на виконання вимог ухвали від 13.11.2018 р. надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/11479/18, зупинено дію оскаржуваного рішення, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У встановлений судом строк позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 15.09.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" (орендар) укладено договір оренди № 100, відповідно до п 1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та користування санітарні кабіни типу ТОІ-ТОІ на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору кількість кабін, що передаються в оренду за цим договором, визначається окремим замовленням орендаря, яке є додатком до цього договору і становить його невід'ємну частину.

Орендар зобов'язаний повернути кабіни після закінчення терміну оренди в належному стані (п. 1.5 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору кабіни передаються в оренду на строк, що визначається окремим замовленням орендаря.

Згідно з п. 4.1 договору орендар сплачує орендодавцю попередню оплату за договором, яка включає орендну плату за передані в оренду кабіни та плату за обслуговування орендованих кабін.

Пунктом 4.2 договору визначено, що орендна плата встановлюється в розмірі 400,00 грн (в т.ч. ПДВ) за оренду однієї кабіни за кожен місяць, без обслуговування.

Плата за договором перераховується орендарем на поточний банківський рахунок орендодавця впродовж трьох днів з моменту надходження до орендаря рахунку-фактури (п. 5.1 договору оренди).

Даний договір набирає юридичної сили з моменту його підписання сторонами та діє безстроково (п. 7.1 договору).

На виконання договору оренди між сторонами було підписано замовлення, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" 6 кабін санітарних з 17.09.2015 р. для розміщення у Закарпатській області.

Також між сторонами складено та підписано акт здачі-приймання санітарних біокабін типу ТОІ-ТОІ, відповідно до якого орендодавець здав, а орендар прийняв в оренду санітарні біокабіни типу ТОІ-ТОІ за номерами: WB 470, ХВ 1185, WB 3415, ТВ 2431, ТВ 2621, РВ 1889 у кількості 6 штук; дата встановлення з 17.09.2015 р.; загальна сума 48000,00 грн.

У подальшому, як встановлено місцевим господарським судом, 21.11.2017 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача повідомлення про одностороннє розірвання договору оренди № 100 від 15.09.2015 р. у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині своєчасного внесення орендної плати. Дане повідомлення отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" 22.11.2017 р., доказом чого є наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Окрім цього, позивач 02.01.2018 р. звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" про повернення рухомого майна, а саме 6 (шість) санітарних біокабін типу ТОІ-ТОІ за номерами WB 470, ХВ 1185, WB 3415, ТВ 2431, ТВ 2621, РВ 1889.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2018 р. у справі № 910/47/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" задоволено повністю.

Проте, як зазначає позивач, біокабіни були повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" лише 01.08.2018 р.

Позивач вказує, що за період з 15.09.2015 р. (дата укладення договору) по 30.11.2017 р. (дата припинення дії договору) за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 34248,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" надсилало на адресу відповідача вимогу, у якій просило впродовж семи календарних днів від дня отримання даної вимоги сплатити суму боргу. Вимога отримана відповідачем 21.08.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" за надані послуги з оренди рухомого майна розрахувалося лише частково на суму 19448,00 грн.

Також позивач зазначає, що оскільки відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором оренди щодо повернення об'єкту оренди, з останнього підлягає стягненню також неустойка за несвоєчасне повернення орендованого майна у розмірі 96000,00 грн.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як було зазначено вище, 21.11.2017 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача повідомлення про припинення договору оренди № 100 від 15.09.2015 р. у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині сплати орендної плати, яке отримано відповідачем 22.11.2017 р.

Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" в порушення норм чинного законодавства та укладеного між сторонами договору оренди не виконало взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачу майна у зв'язку з припиненням договору оренди № 100 від 15.09.2015 р.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу (ч. 3 ст. 291 ГК України).

Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Таким чином на виконання зазначених приписів закону та у зв`язку з порушенням з боку відповідача зобов`язань зі сплати орендної плати Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" надіслало на адресу відповідача повідомлення про припинення договору оренди.

Також, як було зазначено, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" про повернення санітарних біокабін типу ТОІ-ТОІ за номерами WB 470, ХВ 1185, WB 3415, ТВ 2431, ТВ 2621, РВ 1889.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2018 р. у справі № 910/47/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" задоволено повністю.

У зазначено рішенні суду встановлено, що позивач скористався своїм правом на відмову від договору оренди, і він, в силу норм статті 763, ч. 2 ст. 782 ЦК України та п. 7.2 договору, є розірваним з 30.11.2017 р.

Також судом встановлено, що у зв`язку з розірванням договору оренди № 100 від 15.09.2015 р. відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування спірним майном немає, таке майно підлягає поверненню орендодавцю.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За висновком суду першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, у разі дострокового припинення договору у відповідача виник обов'язок повернути орендодавцю майно з оренди, оскільки договір припинив свою дію, а орендар втратив право на користування об'єктом оренди.

Проте, як зазначає позивач, біокабіни були повернуті лише 01.08.2018 р., що не заперечується відповідачем.

При цьому за період з 15.09.2015 р. по 30.11.2017 р. (дата припинення дії договору) за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 34248,00 грн, яка була частково погашена відповідачем у розмірі 19448,00 грн. Отже на момент ухвалення судового рішення у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем становила 14800,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 5.1 договору оренди № 100 плата за договором перераховується орендарем на поточний банківський рахунок орендодавця на протязі трьох днів з моменту надходження до орендаря рахунку-фактури.

Таким чином, оскільки відповідач в порушення вищезазначених норм законодавства та умов договору не здійснив сплату орендних платежів у повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 14800,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже апеляційний суд не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.

Також позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 96000,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна, яка нарахована за період з 01.12.2016 р. по 31.07.2018 р., оскільки фактично орендоване майно повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОІ-ТОІ Системи санітарні" 01.08.2018 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом першої інстанції перевірено наданий позивачем розрахунок неустойки у розмірі подвійної плати за фактичне користування річчю і правомірно встановлено, що він здійснений неправильно.

Договір оренди було достроково розірвано з 30.11.2017 р., орендна плата за одну кабіну за кожен місяць становить 400,00 грн, отже за шість біокабін орендна плата складає 2400,00 грн/місяць.

Таким чином сума неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі подвійної плати за користування річчю становить 38400,00 грн, та розраховується наступним чином: 4800,00 грн (розмір подвійної орендної плати) * 8 місяців (з 01.12.2017 р., оскільки з 30.11.2017 р. договір розірвано, по 31.07.2018 р., оскільки 01.08.2018 р. повернуто орендоване майно) = 38400,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку стосовно часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 38400,00 грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю.

У поданій апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" зверталося до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, що відбулося 04.10.2018 р.

Як убачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції 27.09.2018 р. надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що юрист відповідача ОСОБА_4 з 02.10.2018 р. буде перебувати на домашньому стаціонарному лікуванні, а директор підприємства не має юридичної освіти та не в змозі всебічно та обґрунтовано надавати пояснення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

На переконання колегії суддів судом першої інстанції зроблено правомірний висновок стосовно відсутності поважності причин неявки представників у судове засідання, що відбулося 04.10.2018 р., оскільки юридична особа, в силу приписів ст. 56 ГПК України, не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді. При цьому на підтвердження поважності причин неможливості направити представника у призначене судове засідання відповідачем надано лише копію доповідної записки ОСОБА_4 від 26.09.2018 р. Разом з цим така доповідна записка не може вважатися належним доказом поважності причин неявки представника у судове засідання.

При цьому, оскільки судом першої інстанції вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, явка представників учасників справи у призначене судове засідання не визнавалася обов`язковою, а відповідач виклав власну правову позицію щодо даного спору та надав необхідні докази шляхом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Також відповідно до ч. 4 ст. 252 ГПК України у спрощеному позовному провадженні перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Проте, оскільки відповідачем подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та не повідомлено суд про подання жодних інших пояснень, заперечень чи додаткових доказів, суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" про відкладення розгляду справи, оскільки наявних у матеріалах справи доказів було достатньо для усебічного та об`єктивного вирішення спору.

Також необґрунтованими визнаються і доводи скарги відповідача стосовно наявності підстав для його звільнення від сплати орендних платежів в силу приписів ст. 762 ЦК України.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, на яку також посилається відповідач в апеляційній скарзі, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином обов`язок доведення відсутності вини в порушенні умов укладеного між сторонами договору оренди законодавчо покладений на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс".

Згідно з ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У поданій скарзі відповідач зазначає, що починаючи з травня 2016 року Закарпатська митниця ДФС не допускає працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" на територію будівельного майданчика, де і було розміщено орендоване майно. Проте заявником не надано до матеріалів справи належних доказів на підтвердження зазначених обставин. При цьому копії листів, адресовані керівникам та посадовим особам Закарпатської митниці ДФС, стосовно недопуску працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" на територію будівельного майданчика жодним чином не підтверджують місцезнаходження орендованого майна, а також неможливість ним користуватися протягом усього строку оренди.

Отже відповідач не довів належними засобами доказування відсутність своєї вини у порушенні договірних зобов`язань з оплати послуг оренди санітарних кабін відповідно до умов укладеного договору.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином відповідач не довів та не підтвердив належними засобами доказування відсутність обов`язку щодо сплати орендної плати та неустойки за несвоєчасне повернення позивачу орендованого майна.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2018 р. у даній справі прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2018 р. у справі № 910/11479/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2018 р. у справі № 910/11479/18.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Укрвторресурс".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 30.01.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай