СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Справа №922/5037/15

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: При секретарі: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи-1 (на стороні позивача): від третьої особи-2 (на стороні позивача): від третьої особи (на стороні відповідача):Чернота Л. Ф. Пелипенко Н. М., Пушай В.І. Телеснюк І.В. Демченко О.В., довіреність №15 від 24.04.2018 р. Данильчук С.Г., довіреність №01/09/17-04 від 17.09.2018 р. не з'явився не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргу (вх. №1124Х/3) Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ
на рішення господарського суду Харківської області
від18.10.2018 року (повний текст підписано 29.10.2018 року)
у справі за позовом до третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: про№922/5037/15 (суддя - О. В. Бринцев) Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ, Дочірнього підприємства "Сентекс", м. Харків Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", м. Київ Національний банк України, м. Київ Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології", м. Харків звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (далі - Банк, кредитор, іпотекодержатель, ПАТ "Златобанк") звернулося до господарського суду Харківської області з позовними вимогами до Дочірнього підприємства "Сентекс" (далі - ДП "Сентекс", іпотекодавець) про:

-звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю предмета іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., зареєстрований в реєстрі за №2574, а саме, на нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №39-1-:-39-13 в літ. А-7 загальною площею 152кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м.Харків, вул. Римарська, буд. 22, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 310998, в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (далі - Товариство, позичальник, ТОВ "Хімічні технології") перед ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №121/12/KLMV від 29.05.2012, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5442466,68 доларів США; заборгованості за процентами - 607966,67 доларів США; пені - 10257744,18 гривень; штрафу за неналежне виконання зобов'язання - 5000 грн.; 3% річних - 473255,32 грн.;

-припинення права власності та користування ДП "Сентекс" на нерухоме майно, передане в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2012, а саме, на нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №39-1-:-39-13 в літ. А-7 загальною площею 152кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул.Римарська, буд. 22, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 310998;

- визнання за іпотекодержателем (ПАТ "Златобанк") права власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, а саме на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2016 (суддя Сальнікова Г.І.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 (колегія суддів у складі: Хачатрян В.С., Ільїн О.В., Россолов В.В.), позовні вимоги задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Хімічні технології" перед ПАТ "Златобанк" за кредитним договором №121/12/KLMV від 29.05.2012 р., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5442466,68 доларів США; заборгованості за процентами - 607966,67 доларів США; пені - 10257744,18 гривень; штрафу за неналежне виконання зобов'язання - 5000 грн.; 3% річних - 473255,32 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Банком права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №39-1-:-39-13 в літ. А-7 загальною площею 152 кв.м., що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Римарська, буд. 22 (оціночна вартість 7198616 грн. (без урахування ПДВ) згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №3353 від 21.09.2016). В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 18.04.2017 р. у справі №922/5037/15 Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 р. та рішення Господарського суду Харківської області від 17.10.2016 р. у справі №922/5037/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2018 р. (суддя Бринцев О.В.) у справі № 922/5037/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ на користь Дочірнього підприємства "Сентекс", м. Харків витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 80 388,00 грн., витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 87 696,00 грн., витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 9 904,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Златобанк", м. Київ, 15.11.2018 звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 1702 від 12.11.2018, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження по справі. Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року по справі № 922/5037/15. Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву АТ "Златобанк" до ДП "Сентекс" про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, визнання права власності задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Дочірнього підприємства "Сентекс" на користь Публічного акціонерного товариства "Златобанк" суму сплаченого судового збору у розмірі 71 775,00 грн. Про дату та час розгляду апеляційної скарги повідомити ухвалою суду, яку направити на адресу скаржника: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-а.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається, зокрема на те, що суд першої інстанції передчасно розглянув справу по суті та прийняв оскаржуване рішення за первісними вимогами позивача, оскільки в Східному апеляційному господарськму суді оскаржується ухвала господарського суду Харківської області від 04.10.2018 р. у даній справі, якою суд першої інстанції залишив без розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2018 року сформовано колегію у складі: Чернота Л.Ф.- головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ, на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Златобанк", м. Київ, усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлений при поданні апеляційної скарги недолік.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, від скаржника 26.11.2018 р., в межах встановленого строку.

У зв'язку з перебуванням на лікарняному судді-члена колегії Зубченко І.В. на момент вирішення питання про призначення справи №922/5037/15 до розгляду, на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л.Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №922/5037/15, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Пушай В.І., Радіонова О.О.

10.12.2018 р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 2192), в якому зазначає, що викладені в скарзі доводи є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржуване рішення прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У зв'язку з відпусткою судді Радіонової О.О. на підстав доповідної записки головуючого судді Черноти Л.Ф. Розпорядженням керівника апарату суду від 08.01.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи, яким сформовано склад колегії (за наявності): головуючий суддя - доповідач: Л.Ф.Чернота, судді - Н.М.Пелипенко, В.І.Пушай.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 р. розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року (повний текст підписано 29.10.2018 року) у справі № 922/5037/15 призначено на 23.01.2019 о 14:30 год.

22.01.2018 р. від Дочірього підприємства «Сентекс» надійшли письмові пояснення вих. №19/01/22-01 від 22.01.2019 р., в яких останній посилається на положення ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та те, що в матеріалах справи відсутні докази погодження відповідного органу охорони культурної спадщини відчуження (переходу права власності) на предмет іпотеки, що є об'єктом культурної спадщини - пам'яткою архітектури, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне рішення щодо неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки в цій справі. Просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 р. у справі №922/5037/15 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» - без задоволення. Судова колегія розглянула вищенаведені пояснення та долучила їх до матеріалів справи.

Ті є ї ж дати від ДП «Сентекс» надійшли заперечення на пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №27-273/19 від 08.01.2019 р. (з додатками), в яких останній стверджує, що право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду (фактично про встановлення права за рішенням суду), стверджує, що ні статтею 16 Цивільного кодексу України, ні Законом України «Про іпотеку», ні договором іпотеки, укладеним між сторонами.

Крім того, у висновках Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права у постанові від 21.03.2018 р. у справі №760/14438/15-ц та у постанові від 23.05.2018 р. у справі №916/5073/15, які залишені поза увагою третьою особою - 1, зазначено наступне: "Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36.37 Закону №898-VI є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду".

З урахуванням вимог статей 328,335,392 ЦК України у контексті статей 36,37 Закону №№898-VI суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього з іпотеко держателем.

Також, останній відзначає на неможливості застосування до подібних правовідносин правової позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові від 26.12.2011 у справі №4/1, та на яку посилається третя особа-1, викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі №912/3429/15, від 20.06.2018 р. у справі №552/5259/15-ц, від 10.05.2018 р. у справі №646/1048/14-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №916/5073/15.

Зазначає, що звернення кредитора до суду із відповідним позовом про звернення стягнення на це майно шляхом набуття на нього права власності є допустимим у разі якщо такий спосіб захисту є єдиним ефективним і можливим.

Однак, позивачем у позовній заяві не зазначено, що обраний ним спосіб захисту (звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, припинення права власності, визнання права власності) є єдиним ефективним і можливим, та не зазначена можливість (її причини) звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього. Відповідно до статей 38,39 Закону України «Про іпотеку». Так само, як і не зазначено третьою особою-1, у чому саме полягала неможливість позивача реалізувати обраний ним спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, і яке його право на звернення стягнення у позасудовому порядку було порушене відповідачем, щоб це вимагало захисту у судовому порядку.

У зв'язку із вищенаведеним ДП «Сентекс» просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 р. у справі №922/5037/15 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» - без задоволення.

У судовому засіданні 23.01.2019 р. представник позивача підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив суд скасувати оскаржуване рішення.

Представники відповідача в судовому засіданні 23.01.2019 р. заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, вважає оскаржуване рішення, прийнятим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Преддставники третіх осіб в судове засідання не з'явились, не з'явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними поштовими рекомендованими повідомленнями.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги належне повідомлення всіх учасників справи про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд рішення суду першої інстанції за наявними у справі документами.

Крім того, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 р. явку представників учасників справи визнано необов'язковою

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

Між ПАТ "Златобанк" (Кредитодавець/Банк) та ТОВ "Хімічні технології (Позичальник/Боржник) було укладено Кредитний договір від 29.05.2012 №121/12-KLMV (надалі - Договір), умовами якого передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови даного кредитного договору.

Кредитодавець надає позичальнику кредитні кошти у наступних валютах: у гривні та/або доларах США у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Базовою валютою є долар США. Кредит може надаватися траншами у будь-якій валюті, зазначеній в кредитному договорі, відповідно до письмової заяви позичальника. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитним коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією (абзац 1 пункту 1.2. Договору).

Кредит надається для поповнення оборотних коштів та ведення господарської діяльності (підпункт 1.2.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.3. Договору, максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5.200.000,00 доларів США. Максимальний ліміт заборгованості на день надання кредиту в разі його надання траншами розраховується в базовій валюті шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют цього кредитного договору, помножених на офіційний курс гривні до валюти наданих траншів, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу, та поділених на курс гривні до базової валюти, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу.

Згідно з пунктом 1.4. Договору, кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 27.12.2013 року включно.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки. Процентна ставка встановлюється у наступних розмірах: 18% річних за користування кредитними коштами в гривні; 14% річних за користування кредитними коштами в доларах США.

Також, між ПАТ "ЗЛАТОБАНК" та ТОВ "Хімічні технології" укладено договори №1 від 07.10.2013, №2 від 06.11.2013, №3 від 29.11.2013, №4 від 06.12.2013, №5 від 26.12.2013, №6 від 03.01.2014, №7 від 07.02.2014, №8 від 04.03.2014, №9 від 07.04.2014, №10 від 30.04.2014, №11 від 24.06.2014, №12 від 31.07.2014, №13 від 20.09.2014, №14 від 16.09.2014, №15 від 24.09.2014, №16 від 30.10.2014, №17 від 28.11.2014, №18 від 26.12.2014, №19 від 29.01.2015 про внесення змін до кредитного договору №121/12-KLMV від 29.05.2012 (т. I, а.с. 26-46).

Так, відповідно до договору про внесення змін №11 від 24.06.2014 до кредитного договору №121/12-KLMV від 29.05.2012, сторони домовились викласти пункт 1.3. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 в наступній редакції: "Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 450 000, 00 доларів США. Максимальний ліміт заборгованості на день надання кредиту в разі його надання траншами розраховується в базовій валюті шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют цього кредитного договору, помножених на офіційний курс гривні до валюти наданих траншів, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу, та поділених на курс гривні до базової валюти, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу".

Договором про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 сторони домовились викласти п. 1.4. кредитного договору в наступній редакції: "Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.02.2015 включно".

Сторони домовились встановити строк сплати нарахованих процентів за період з 01.06.2014 по 31.01.2015 за користування кредитним коштами по кредитному договору №121/12-KLMV від 29.05.2012 до 07.02.2015 включно.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши третій особі кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується відповідними виписками по особовим рахункам TOB "Хімічні технології" (т. I, а.с. 52-75).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між AT "Златобанк" (іпотекодержатель) та ДП "Сентекс" (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 29.05.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., зареєстрований в реєстрі за №2574 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до пункту 1.1 Договору іпотеки цей договір забезпечує виконання ТОВ "Хімічні технології" зобов'язань, що випливають з укладеного між позичальником та іпотекодержателем кредитного договору №121/12-KLMV від 29.05.2012 та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти надані у формі кредитної лінії у гривні та/або доларах США з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 5.200.000 дол. США, з кінцевим терміном повернення 27.12.2013 року включно, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку: 18% річних за користування кредитними коштами у гривні та 14% річних за користування кредитними коштами в доларах США і можливі неустойки у розмірах та у випадках передбачених основним зобов'язанням і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

Згідно з пунктом 1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором є наступне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го (першого) поверху №39-1-:-39-13 (в літ. А-7 загальною площею 152 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Римарська, будинок 22, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 310998.

Відповідно до пункту 1.4 Договору іпотеки загальна заставна вартість предмета іпотеки дорівнює ринковій та складає 3.190.000,00 грн.

Між сторонами укладалися договори про внесення змін до договору іпотеки (від 27.12.2013 та від 27.06.2014), якими, зокрема, була змінена загальна заставна вартість предмета іпотеки, яка склала 3.200.600,00 грн.

Згідно з пунктами 3.4.1-3.4.3 Договору іпотеки іпотекодержатель має право: у випадку невиконання основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України; задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму боргу, проценти, комісії, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов'язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо. Позичальник має право звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі достроково, у випадках, передбачених кредитним договором та/або цим договором, обравши на свій розсуд спосіб звернення стягнення.

Пунктом 5.1 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадках невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання, або порушення порядку їх виконання, та інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим договором та/або чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 5.4 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодавця.

Згідно з пунктом 6.2 Договору іпотеки визначений цим розділом (застереження про позасудове задоволення вимог іпотекодержателя) спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші, встановлені чинним законодавством України, способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пункті 6.3 Договору іпотеки сторони погодили, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом, зокрема, передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку встановленому ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 27.07.2018 №12633 ринкова вартість нежитлових приміщень 1-го поверху №39-1-:-39-13 загальною площею 152 кв. м в будинку літ. "А-7" по вул. Римарська, 22 в м. Харкові, станом на момент проведення експертизи складає 7.030.354,00грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про іпотеку", в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку";

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України "Про іпотеку" не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 Цивільного кодексу України у контексті статей 36, 37 39 Закону України "Про іпотеку" суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим ніж встановлено у цій статті та законі способом, який передбачено договром.

Проте, сторони в Договорі іпотеки не передбачили можливість застосування зазначеного способу за рішенням суду, а передбачили загальний порядок звернення стягнення, який, як зазначено вище, визначає цей спосіб як позасудовий.

Відповідно до ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначена правова позиція щодо застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки лише позасудовому порядку узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постановах Великої палати Верховного суду України від 21.03.2018 р. у справі №760/14438/15-ц та від 23.05.2018 у справі №916/5073/15.

Крім цього, відповідно до частини восьмої статті 319 Цивільного кодексу України особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам'яткою культурної спадщини визначається об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

При цьому, пункт 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 16.12.2004 №2245-1V передбачає, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону УРСР № 3600-ІХ щодо вирішення питання про їх включення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення. Такі ж положення містяться в п. 3 розділу X Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Пункт 16 частини першої статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачає, що до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, серед іншого, належить погодження відчуження або передачі пам'яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління.

Колегія суддів, враховуючи наведені обставин справи, вищеперелічені правові норми, висновки Верховного Суду, вважає, що місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог у частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю ПАТ "Златобанк" предмету іпотеки.

Право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду (фактично про встановлення права за рішенням суду) ані статтею 16 Цивільного кодексу України, ані Законом України "Про іпотеку".

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 Цивільного кодексу України у контексті статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Імперативні положення статі 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачають, що об'єкти культурної спадщини, що є пам'ятками можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю ПАТ "Златобанк" предмету іпотеки задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції правомірно зазначив, що позовні вимоги про припинення права власності та користування іпотекодавця, а також визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки носять похідний характер від основної вимоги, а тому також задоволенню не підлягають.

Крім того, вимога щодо припинення права користування іпотекодавця не ґрунтується на положеннях законодавства України та умовах спірного договору іпотеки.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо того, що суд передчасно розглянув справу по суті та прийняв оскаржуване рішення за первісними вимогами позивача, оскільки в Східному апеляційному господарському суді оскаржується ухвала господарського суду Харківської області від 04.10.2018 р. у даній справі, якою суд першої інстанції залишив без розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.

Правомірність зазначеної ухвали суду першої інстанції та відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну предмету позову, подану під час нового розгляду даної справи підтверджено постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2018 р., а тому розгляд судом першої інстанції справи по суті до вирішення питання судом апеляційної інстанції щодо правомірності зазначеної ухвали не призвів до неправильного вирішення спору по суті, й відповідно до ч. 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України зазначене не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга позивача - Публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ, на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року у справі №922/5037/15 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 86, 129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ, на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року (повний текст підписано 29.10.2018 р.) у справі № 922/5037/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2018 року повний текст підписано 29.10.2018 р.) у справі №922/5037/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.01.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай