СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Справа № 922/1992/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Стойка О.В.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1, наказ №30-0Д від 24.01.2019р.

від відповідача ОСОБА_2, наказ №ТД-03-31/01/К від 31.01.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий Дім ТПК Нова, м. Харків (вх.№ 1274 Х/З) на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 (повний текст складено та підписано 09.11.2018 у місті Харкові) по справі №922/1992/18 (суддя Сальнікова Г.І.)

за позовом Державного підприємства Житомирський бронетанковий завод, смт.Новогуйвинське, Житомирська область

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Торговий Дім ТПК Нова, м. Харків

про зобов'язання виконання умов п. 3.6 Договору №01-24/12-2015 від 24.12.2015 в частині повернення згідно акту приймання - передачі невикористаної давальницької сировини

ВСТАНОВИЛА:

19.07.2018 року позивач, Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод", смт. Новогуйвинське, Житомирська область звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ТПК Нова", м. Харків, в якій просив суд зобов'язати ТОВ "Торговий дім "ТПК Нова" виконати умови п. 3.6 Договору № 01-24/12-2015 на виконання робіт від 24.12.2015, в частині повернути ДП "Житомирський бронетанковий завод" згідно акту приймання - передачі невикористану давальницьку сировину, а саме: Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм у кількості 8,056 тон та Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм у кількості 37,656 тон (а.с.4-7).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017 відкрито провадження по справі № 922/1992/18, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с 38-40).

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.11.2018р. позовні вимоги задоволені повністю (а.с. 106-113).

Зобов'язано ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ТПК Нова" виконати умови п.3.6 Договору №01-24/12-2015 на виконання робіт від 24.12.2015 та повернути Державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод" згідно ОСОБА_2 приймання-передачі невикористану давальницьку сировину, а саме - Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм, у кількості 8,056 тон та Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм, у кількості 37,656 тон.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, докази повернення невикористаної давальницької сировини Державному підприємству «Житомирський бронетанковий завод» у матеріалах справи відсутні.

Відповідач, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТПК Нова» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 року по справі №922/1992/18 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.122-124).

Скаржник вважає зазначене рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Апелянт зазначає, що судом не надано належної правової оцінки тому факту, що матеріали справи містять суперечливі дані, а саме позовна заява про зобовязання виконати умови договору в частині повернення майна, що не є власністю ДП «ЖБТЗ», як обґрунтування сплати судового збору за подання позову немайнового характеру у розмірі 1760 грн., а отже надані суду під час розгляду справи, документи, що підтверджують право власності ДП «ЖБТЗ» на 8,056 тон сталі 20 ХГСНМ 36мм, 37,656 тон сталі 20 ХГСНМ 80 мм, мають протилежний зміст доводам, наведеним в позовній заяві ДП «ЖБТЗ».

Також, скаржник зазначає, що договір №01-24/12-2015 від 24.12.2015 року закінчився 31.12.17 року відповідно до додаткової угоди №3 від 28.12.2016 року. Зобовязання з повернення майна ДП «ЖБТЗ» (давальницької сировини) відповідно до умов Договору мало б бути виконано у строк до 10.01.2018. Отже право власності позивача слід вважати порушеним з 10.01.18. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В даному випадку строк дії Договору від 24.12.15 як підстави перебування майна ДП «ЖБТЗ» у ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова» на момент подачі позову закінчився. Таким чином, на думку скаржника, обраний ДП «ЖБТЗ» спосіб захисту порушеного права не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.12.2018р. по справі №922/1992/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Торговий Дім «ТПК Нова», на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 по справі №922/1992/18, встановлено строк позивачу до 24.12.2018 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 120-121).

На адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2018 року у звязку з знаходженням на лікарняному судді Зубченко І.В. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.( а.с.136).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. призначено справу №922/1992/18 за апеляційною скаргою ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова» до розгляду на 30.01.2019 о 09:15 год. (а.с. 138-139).

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 року у звязку з знаходженням у відпустці судді Чернота Л.Ф. сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Стойка О.В. ( а.с.144).

Відповідач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач у судове засідання зявився, вважав, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши позивача та відповідача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

24.12.2015 між позивачем - Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (замовник) та відповідачем - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ТПК Нова" (виконавець) укладено Договір №01-24/12-2015 на виконання робіт (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання, на умовах та строки передбачені Договором, виконати роботи з виготовлення продукції (надалі в тексті - Продукція), згідно заявок замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити результати роботи (а.с. 14-18).

У випадку необхідності, для проведення робіт, замовник передає виконавцю, відповідну кількість давальницької сировини, згідно видаткової накладної та/або акту прийому-передачі (надалі по тексту - Вироби). Право власності на Вироби до виконавця не переходить, власником залишається замовник. Про необхідність виконання робіт з виготовлення продукції з давальницької сировини, зазначається у відповідній Специфікації (з зазначенням виду та кількості сировини).

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. вищевказаного Договору, кількість, ціна, об'єми, види, строки та етапи виконання робіт вказуються у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Продукція, яка поставляється постачальником, придбавається та використовується замовником, на виконання договорів, укладених з Міністерством оборони України на 2016 рік.

Відповідно до п.3.6 Договору у випадку закінчення дії та/або дострокового розірвання Договору, постачальник зобов'язаний повернути замовнику невикористану давальницьку сировину, яка отримана постачальником для виконання умов Договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів, з моменту настання таких подій, згідно ОСОБА_2 приймання-передачі.

Згідно з умовами п.9.5 Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору.

28.12.2016, у відповідності до умов п.п. 9.8, 9.9 Договору, сторонами укладено Додаткову угоду № 3, згідно якої внесено зміни до п.9.5 Договору та викладено його в наступній редакції - даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору (а.с. 21).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2015 в порядку, передбаченому абз.2 п.1.1 Договору, виконавцю для виконання умов Договору передано відповідну кількість давальницької сировини, а саме: Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм, в кількості 8,056 тон та Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм, в кількості 37,656 тон, що підтверджується наявним в матеріалах справи ОСОБА_2 приймання-передачі давальницької сировини, підписаного повноважними представниками сторін (а.с. 22).

На виконання умов п.1.2 та п.3.3 Договору Сторонами складено Специфікацію №1 від 24.12.2015 та Специфікацію №2 від 12.01.2017, які є невід'ємною частиною Договору, з яких вбачається, що виготовлення продукції та ремонт (відновлення) продукції, здійснювалось без використання переданою замовником давальницької сировини (а.с. 19-20).

Строк дії Договору закінчився 31.12.2017.

Як свідчать матеріали справи, 12.02.2018 на адресу відповідача було направлено Вимогу за вих. №01-11/425, в якій ДП «Житомирський бронетанковий завод» просив відповідача упродовж 15 календарних днів повернути невикористану давальницьку сировину та/або відшкодувати її вартість (а.с. 23-25). Однак, ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова» відповіді на Вимогу не надав, невикористану давальницьку сировину Державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод" не повернув, її вартість не відшкодував.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду, в якому наголошував про те, що з огляду на закінченням строку дії Договору, відповідач, у порушення умов п.3.6 Договору невикористану давальницьку сировину позивачу не повернув та/або вартість невикористаної давальницької сировини позивачу не відшкодував. Згідно пункту 9.5 Договору, закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору.

Заслухавши представників позивача, відповідача обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

24.12.2015 на момент укладення Договору у пункті п.1.1 серед інших умов сторони погодили, що у випадку необхідності, для проведення робіт, замовник передає виконавцю, відповідну кількість давальницької сировини, згідно видаткової накладної та/або акту прийому-передачі (надалі по тексту - Вироби). Право власності на Вироби до виконавця не переходить, власником залишається замовник. Про необхідність виконання робіт з виготовлення продукції, з давальницької сировини, зазначається у відповідній специфікації (з зазначенням виду та кількості сировини).

Так, як вірно встановлено господарським судом, в акті прийому - передачі давальницької сировини від 24.12.2015, під час отримання від замовника давальницької сировини, яка є предметом судового спору, виконавець зазначив, що давальницька сировина по вказаній номенклатурі та вазі, передана йому повністю відповідно до умов Договору, зауважень до номенклатури, кількості та якості у сторін відсутні.

Відповідно до п.3.6 Договору у випадку закінчення дії та/або дострокового розірвання Договору, постачальник зобов'язаний повернути Замовнику невикористану давальницьку сировину, яка отримана постачальником для виконання умов Договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів, з моменту настання таких подій, згідно ОСОБА_2 приймання-передачі.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2015 в порядку, передбаченому абз.2 п.1.1 Договору, виконавцю для виконання умов Договору передано відповідну кількість давальницької сировини, а саме: Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм, в кількості 8,056 тон та Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм, в кількості 37,656 тон, що підтверджується наявним в матеріалах справи ОСОБА_2 приймання-передачі давальницької сировини, підписаним повноважними представниками сторін (а.с. 22).

На виконання умов п.1.2 та п.3.3 Договору Сторонами складено Специфікацію №1 від 24.12.2015 та Специфікацію №2 від 12.01.2017, які є невід'ємною частиною Договору, з яких вбачається, що виготовлення продукції та ремонт (відновлення) продукції, здійснювалось без використання переданої замовником давальницької сировини (а.с. 19-20).

З огляду на закінченням строку дії Договору 31.12.2017, відповідачем невикористану давальницьку сировину позивачу не повернуто та/або вартість невикористаної давальницької сировини позивачу не відшкодовано.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно умов п. 9.5 Договору, закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору.

Відповідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Одночасно, нормами ч.1 ст.202 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов'язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника з приводу того, що господарським судом не надано належної правової оцінки тому факту, що матеріали справи містять суперечливі дані, що позивач не є власником давальницької сировини, так як це твердження не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується матеріалами справи (а.с.22, 77-80).

Господарський суд правомірно зазначив, що умовами Договору визначено, що про необхідність виконання робіт з виготовлення Продукції з давальницької сировини, зазначається у відповідній Специфікації (з зазначенням виду та кількості сировини). При цьому, Специфікації №1 та № 2 умов про виготовлення виконавцем продукції з давальницької сировини не містять.

Натомість з наявного в матеріалах справи акту прийому - передачі давальницької сировини від 24.12.15 вбачається, що давальницька сировина, по вказаній номенклатурі та вазі, передані відповідачу (виконавцю) повністю відповідно до умов Договору №01-24/12-2015 від 24.12.2015 року, зауважень до номенклатури, кількості та якості у сторін не було.

Докази повернення невикористаної давальницької сировини Державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод" у матеріалах справи №922/1991/18 відсутні.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова», що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає фактичним обставинам справи підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту поновлення порушеного права позивача.

Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обовязків в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (майнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права субєкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обовязку стороною. Спосіб захисту може бути визнаний як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти субєкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у звязку з порушенням його прав, або і інший спосіб нівелює негативні насідки порушення його прав.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога зобовязати ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова» виконати умови п.3.6 Договору №01-24/12-2015 на виконання робіт від 24.12.2015, в частині повернути ДП «Житомирський бронетанковий завод» згідно акту приймання-передачі невикористану давальницьку сировину, а саме Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм, в кількості 8,056 тон та Сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм, в кількості 37,656 тон.

У випадку закінчення дії та/або дострокового розірвання Договору, постачальник зобов'язаний повернути замовнику невикористану давальницьку сировину, яка отримана постачальником для виконання умов Договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів, з моменту настання таких подій, згідно ОСОБА_2 приймання-передачі (п.3.6 Договору). Таким чином, повернення невикористаної давальницької сировини є обовязком відповідача.

Обраний позивачем спосіб захисту підпадає під примусове виконання обовязку в натурі. Тобто, примусове виконання обовязку в натурі може бути використане, як спосіб захисту порушених прав та інтересів, наприклад, в зобовязаннях із передачі майна.

Доводи скаржника, що власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння у звязку з тим, що дії договору №01-24/12-2015 від 24.12.15 як підстави перебування майна ДП «ЖБТЗ» у ТОВ «Торговий дім «ТПК Нова» на момент подачі позову закінчився, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, а п.9.5 договору № 01-24/12-2015 від 24.12.2015 та додаткової угоди №3 від 28.12.16 передбачено, що закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо зобовязання ТОВ виконати умови п.3.6 договору №01-24/12-2015 на виконання робіт від 24.12.15, в частині повернення ДП ЖБТЗ» згідно акту приймання-передачі невикористаної давальницької сировини, а саме сталь 20 ХГСНМ, діаметр 36 мм, в кількості 8,056 тон та сталь 20 ХГСНМ, діаметр 80 мм, в кількості 37,656 тон є правомірним. Зазначена вимога позивача є правильно обраним способом захисту інтересів особи.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018р. у справі №922/1992/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ТПК Нова», м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 року у справі №922/1992/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2018 року у справі №922/1992/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 01.02.2019 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.В. Стойка