ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

21.01.2019

Справа № 910/17206/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (04060, м. Київ, вул. М. Берлінського, 15)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Будкепітал" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 5, неж. прим. 2 в літ. А)

про стягнення 624 267, 95 грн

Суддя Бондаренко Г. П.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Перший український експертний центр” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ “БУДКЕПІТАЛ” (далі – відповідач) про стягнення 624 267, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що останній є обслуговуючою організацією житлових будинків:

- по вул. Академіка Філатова 2/1 (перша черга будівництва ЖК “Французький квартал”);

- по вул. Саперне поле 12 (друга черга будівництва ЖК “Французький квартал”);

- по вул. Саперне поле 14/55 (третя черга будівництва ЖК “Французький квартал”);

- по вул. Анрі Барбюса 53 (четверта черга будівництва ЖК “Французький квартал”).

У будинках, за вищезазначеними адресами, позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги, а саме утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачу належать на праві приватної власності 69 квартир, що знаходяться за вищевказаними адресами. Як зазначає позивач, відповідач, як власник квартир неналежним чином виконує свої зобов’язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, фактично наданих позивачем за період з березня 2017 року по вересень 2018 року, а тому позивач просить стягнути з відповідача 585 273, 26 грн основної заборгованості, 26 749, 87 грн інфляційних нарахувань, 12 244, 82 грн трьох відсотків річних та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 366, 34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2018 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Перший український експертний центр” без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом: подання до суду письмової заяви з конкретним обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються з урахуванням періодів; подання оригіналу довіреності № 7 від 02.01.2018; подання письмової заяви із зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В ухвалі про залишення позову без руху судом було, зокрема, зазначено, що позивачем не надано конкретного обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються з урахуванням періодів, та що сама лише вказівка вказаних сум боргу у тексті позовної заяви або в розрахунку не може вважатися обґрунтованим розрахунком.

09.01.2019 від позивача на адресу суду надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2018, в якій позивач вказав, що в обґрунтування суми основного боргу ним надано суду розрахунок заборгованості у додатках до позовної заяви від 19.12.2018, який підтверджує наявність заборгованості, а також встановлює розмір заборгованості з урахуванням періодів, оформлений у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тобто ніяких інших розрахунків, ніж додані до позовної заяви позивачем з метою усунення недоліків позовної заяви надано суду не було.

Із тексту позовної заяви вбачається, що договір про надання житлово – комунальних послуг між сторонами не укладався, і що позивач нараховує відповідачу заборгованість за фактично спожиті відповідачем, як власником 69 квартир (за адресами: вул. Академіка Філатова 2/1 (перша черга будівництва ЖК “Французький квартал”); вул. Саперне поле 12 (друга черга будівництва ЖК “Французький квартал”); вул. Саперне поле 14/55 (третя черга будівництва ЖК “Французький квартал”); вул. Анрі Барбюса 53 (четверта черга будівництва ЖК “Французький квартал”) житлово – комунальні послуги надані позивачем, а саме: послуг з технічного обслуговування ліфтів; послуг з технічного обслуговування пожежних систем; послуг з вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів; послуг з технічного обслуговування та ремонту диспетчерських систем.

В розрахунку заборгованості доданому до позовної заяви позивач наводить (зазначає) по кожній квартирі, яка перебуває у власності відповідача, певну суму заборгованості (по кожній квартирі іншу), та по деяким квартирам позивач рахує заборгованість починаючи з березня 2017 року, по деяким - з липня 2017 року, а по деяким – з квітня 2018 року. При цьому, ні в тексті позовної заяви, ні в розрахунку заборгованості позивач не наводить обґрунтування відповідних сум та не зазначає яким саме чином (не наводить відповідної формули) ним здійснено розрахунок та на підставі яких вихідних даних позивач здійснив такий розрахунок, та не зазначає причин різних дат початку нарахування заборгованості по різним квартирам. Отже, фактично зазначені позивачем в розрахунку до позовної заяви відомості щодо заборгованості по кожній окремій квартирі не обґрунтовані (не містять вказань (посилань) на існування конкретно - визначених доказів на підтвердження цих відомостей).

Крім того, враховуючи те, що договору між сторонами не має, а позивач просить стягнути за фактично надані комунальні послуги, він повинен які послуги були спожиті (могли бути спожиті) відповідачем, з огляду на те, що відповідач є власником даних квартир, однак не є мешканцем вказаних квартир.

Вищенаведене позбавляє суд можливості здійснити розрахунок та перевірити заявлений позивачем розмір основного боргу за фактично спожиті відповідачем послуги, так і позбавляє можливості суд перевірити обґрунтованість розрахунків 3 % річних та інфляційних нарахувань, як похідних від суми основного боргу.

Оскільки позивачем не було надано суду жодних інших розрахунків заборгованості, ніж доданий до позовної заяви, не надано суду додаткових пояснень та обґрунтувань з цього приводу, суд приходить до висновку, що позивачем не було виконано вимоги господарського суду щодо усунення недоліків позовної заяви, викладених в п. 3 ухвали від 22.12.2018.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі наведених приписів чинного процесуального законодавства, з огляду на не виконання позивачем вимог ухвали суду від 22.12.2018 щодо усунення недоліків позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр", відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із позовною заявою - Товариству з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр".

Крім того, ст. 173 ГПК України внормовано, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

При цьому зміст наведеної норм свідчить про можливість, а не про обов'язковість об'єднання декількох вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Повернення позовних заяв у випадку об'єднання позовних вимог можливе у виключних випадках, коли є обґрунтовані обставини, що сумісний розгляд перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та дійсно ускладнить вирішення спору. При цьому навіть у тому випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору (Довідка Верховного суду за результатами аналізу судової статистики та вивчення судової практики застосування господарськими судами законодавства про захист прав на об'єкти інтелектуальної власності).

Як зазначалося судом вище, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за фактично надані житлово – комунальні послуги по 69 квартирам, розташованим в тому числі за різними адресами.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово – комунальні послуги» споживачі зобов’язані оплатити житлово – комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Тобто для вирішення спору по суті Суду необхідно буде дослідити обставини щодо фактичного споживання житлово – комунальних послуг відповідачем по кожній окремо взятій квартирі, а також дослідити обґрунтованість нарахованої відповідачу заборгованості по кожній окремій квартирі, а також наявність чи відсутність у позивача правомочностей надавача житлово – комунальних послуг по кожній окремій квартирі та наявність у позивача (укладання позивачем) договорів про надання відповідних послуг з технічного обслуговування ліфтів; послуг з технічного обслуговування пожежних систем; послуг з вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів; послуг з технічного обслуговування та ремонту диспетчерських систем, з безпосередніми надавачами таких послуг. Отже, таке об’єднання позовних вимог, яке здійснив позивач перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, суттєво ускладнить вирішення спору у даній справі, та може призвести до необґрунтованого затягування вирішення спору щодо заявлених вимог, що дає суду право повернути позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що обсяг наданих матеріалів і доказів не дозволяє суду самостійно здійснити роз’єднання позовних вимог на підставі ст. 173 ГПК України.

Крім того, суд зазначає, що об`єднання позовних вимог є правом, а не обов`язком суду, а тому суд приходить до висновку, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки для виконання всіх завдань господарського судочинства, встановлених в ст. 2 ГПК України, додержання яких превалює над будь-якими іншими доводами учасників судового процесу, зокрема сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи по суті (Аналогічні доводи висловлені в Постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18).

Таким чином, враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що заявником порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить вимогам 173 ГПК України, внаслідок чого дана позовна заява підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача на положення ч. 1 ст. 43 ГПК України, якою внормовано, що учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути позовну заяву б/н від 19.12.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр"

Ухвала набирає законної сили 21.01.2019 та підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    Г.П. Бондаренко