ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3581/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Бондаренко В.О., довіреність № 5078-К-О від 20.11.2018 р., адвокат;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 22.11.2018, у справі № 904/3581/18

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія-1", м.Дніпро

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ (надалі - Позивач), якою просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Місія-1" (надалі - Відповідач) в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги за наступними кредитними договорами:

- за кредитним договором № 2М042Г від 07.05.2004 в сумі 1 360 267 393, 69 грн., з яких: 894 934 655, 74 грн. - сума винагороди та 465 332 737, 95 грн. - пені;

- за кредитним договором № 4М868И від 01.03.2006 в сумі 2 295 844, 30 грн., з яких: 1 511 979, 86 грн. - сума винагороди, 783 864, 44 грн. - пені;

- за кредитним договором № 4М09148И від 02.02.2009 в сумі 532 656 991, 96 грн., з яких: 349 023 531, 25 грн. - сума винагороди, 183 633 460, 71 грн. - пені;

та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним ухиленням ліквідаційної комісії Відповідача стосовно розгляду кредиторських вимог Позивача до ТОВ "Місія-1", які виникли через неналежне виконання відповідачем умов трьох договорів кредитування (№ 2М042Г від 07.05.2004, № 4М868И від 01.03.2006, № 4М09148И від 02.02.2009) в частині повної та своєчасної оплати винагороди за користування кредитними коштами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі №904/3581/18 (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволено повністю.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Місія-1" в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із заборгованості за кредитними договорами:

- кредитним договором № 2М042Г від 07.05.2004 р., яка утворилась станом на 04.04.2018 р. в сумі 1 360 267 393, 69 грн. (один мільярд триста шістдесят мільйонів двісті шістдесят сім тисяч триста дев'яносто три гривні 69 коп.), в тому числі заборгованість за винагородою - 894 934 655,74 грн. (вісімсот дев'яносто чотири мільйони дев'ятсот тридцять чотири тисячі шістсот п'ятдесят п'ять гривень 74 коп.), пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 465 332 737,95 грн. (чотириста шістдесят п'ять мільйони триста тридцять дві тисячі сімсот тридцять сім гривень 95 коп.).;

- кредитним договором № 4М868И від 01.03.2006 р., яка утворилась станом на 03.04.2018 р. в сумі 2 295 844, 30 грн. (два мільйони двісті дев'яносто п'ять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 30 коп.), в т.ч. заборгованість за винагородою - 1 511 979, 86 грн. (один мільйон п'ятсот одинадцять тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять гривень 86 коп.), пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 783 864, 44 грн. (сімсот вісімдесят три тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні 44 коп.);

- кредитним договором № 4М09148И від 02.02.2009р., яка утворилась станом на 03.04.2018 р. в сумі 532 656 991, 96 грн. (п'ятсот тридцять два мільйони шістсот п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто одна гривня 96 коп.), в т.ч. заборгованість за винагородою - 349 023 531, 25 грн. (триста сорок дев'ять мільйони двадцять три тисячі п'ятсот тридцять одна гривня 25 коп.), пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 183 633 460,71 грн. (сто вісімдесят три мільйони шістсот тридцять три тисячі чотириста шістдесят гривень 71 коп.) та включити зазначені вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра (49027, м. Дніпро, пл. Шевченка, 7, р/р 3016 у відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012) 614 938 грн. (шістсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім гривень) судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія-1" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 618 462 (шістсот вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят дві гривні) судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині розподілу судових витрат, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм процесуального права щодо визначення розміру судового збору за розгляд справи та, відповідно, його розподілу, просить рішення господарського суду в цій частині скасувати, прийняти нове рішення у справі в цій частині, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 524 грн судового збору.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо визначення характеру позовних вимог, що потягло за собою помилкове обчислення розміру судового збору за подання позовної заяви; також судом порушено порядок розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Крім того, вказує на те, що згідно аналізу правових норм, викладених у статтях 105 та 111 ЦК України, під час ліквідаційної процедури юридичної особи ліквідаційна комісія має вчинити дві дії - розглянути заяву кредитора і прийняти відповідне рішення та результат розгляду заяви відобразити у проміжному ліквідаційному балансі, отже, вимога кредитора про зобов'язання відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги є вимогою про прийняття відповідного рішення щодо заявлених вимог; такі дії ліквідаційної комісії за своєю суттю є процесуальними (процедурними), хоч і здійснюються у позасудовому порядку; таким чином, позовні вимоги у цій справі спрямовані лише на усунення процедурних порушень, вчинених ліквідаційною комісією відповідача та є немайновими, відповідно, мають оплачуватись судовим збором за ставкою, визначеною п.2.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", що і було здійснено позивачем при поданні позовної заяви, тому у суду першої інстанції не було правових підстав для додаткового стягнення судового збору, крім сплаченого позивачем.

Також Відповідач наголошував, що судом першої інстанції не було взято до уваги норми процесуального законодавства стосовно розподілу судових витрат за результатами вирішення спору, зокрема, посилання на розподіл судових витрат між сторонами за нормами процесуального законодавства закріплено у ч.8 ст.6 Закону України "Про судовий збір"; також, п.2 ч.1 ст.129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог; п.2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що якщо факт недоплати судового збору буде з`ясований судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може зоюов'язати позивача доплатити належну суму судового збору і подати відповідні докази у встановлений строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву, у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору, з урахування приписів частини першої-четвертої статті 49 ГПК України. Отже, оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то навіть у разі, якщо суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність достягнення судового збору, всі додаткові суми підлягають стягненню саме з відповідача.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст.42 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (поштове повідомлення про вручення ухвали суду апеляційної інстанції).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2018 року (головуючий суддя: Іванов О.Г. (доповідач), судді - Дармін М.О., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 у справі №904/3581/18. Розгляд справи в судовому засіданні призначений на 28.01.2019 року.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 28.01.2019 не з'явився.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 28.01.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошена вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

07.05.2004 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Банк; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місія-1" (Позичальник; відповідач) укладено Кредитний договір № 2М042Г (далі - Кредитний договір - 1).

01.03.2006 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Банк; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місія-1" (Позичальник; відповідач) укладено Кредитний договір № 4М868И (далі - Кредитний договір - 2).

02.02.2009 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (Банк; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місія-1" (Позичальник; відповідач) укладено Кредитний договір № 4М09148И (далі - Кредитний договір - 3).

Згідно п. 1.1. Кредитного договору-1, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 74 859 436 грн. до настання строку, зазначеного в п. 1.3 Договору, та у відповідності з п. 2.1.2 договору в обмін на зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені діючим договором строки.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору-2, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 85 000 грн. не пізніше 5 днів з моменту, зазначеному в третьому абзаці п. 2.1.2 договору, в обмін на зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені діючим договором строки.

Згідно п.1.1 Кредитного договору-3, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Позичальнику кредит у формі згідно п.А1, з лімітом й на цілі, зазначені у п.А2, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п.2.1.2, в обмін на зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені діючим договором строки. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, які регулюють кредитні правовідносини.

Пунктами А1, А2 кредитного договору-3 визначено вид кредиту - не відновлювальна кредитна лінія, ліміт договору складає 8 660 000 грн на наступні цілі: фінансування поточної діяльності підприємства.

Протягом дії вказаних вище Кредитних договорів сторонами було укладено низку Додаткових угод, відповідно до яких останні було викладено в новій редакції.

Так, згідно п. А2 Кредитного договору-1, з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін від 14.01.2016, ліміт Договору складає 222 775 585 грн., в тому числі на наступні цілі: на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. А2 Кредитного договору-2, з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін від 14.01.2016, ліміт Договору становить 805 000 грн., в тому числі на наступні цілі: на поповнення обігових коштів.

Згідно п. А2 Кредитного договору-3, з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін від 14.01.2016, ліміт Договору становить 153 229504 грн., в тому числі на наступні цілі: на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. А 2.1 Кредитних договорів, ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходитись у користуванні Позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку № 1 до Договору.

В Розділі 6 Кредитних договорів сторони встановили, що цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронного цифрового підпису усіма його сторонами.

Цей Договір у частині п. 4.4. Договору набуває чинності з моменту підписання Договору, в решті частин - з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за Договором.

Відповідно до п. А.3 додаткових угод до Кредитних договорів, термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до Договору). Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів з моменту порушення будь-якого із зобов'язань термін повернення кредиту здійснюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 до Договору).

Згідно Додатків № 1 до Кредитних договорів отримані кредитні кошти повинні бути повернуті до 06.06.2016.

Відповідно до п. А.6. Кредитних договорів за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 12% річних.

У випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 Договору, Банк збільшує процентну ставку на 5% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 Договору та дати початку нарахування підвищених процентів. За умови відновлення виконання Позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 Договору, Позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 12% річних. При цьому Банк направляє письмове повідомлення Позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 12% річних та дати початку її нарахування.

У випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобов'язання Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов'язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. А 3 Договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,067 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються (п. А.7. Кредитних договорів).

Датою сплати процентів є 06.06.2016 року, якщо інше не передбачене п. 7.3. Договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 2.3.2. Договору) (п. А.8. Кредитних договорів).

Пунктом 4.7 кредитного договору-1 сторони передбачили сплату позичальником банку винагороди за користування кредитом, за формулою, наведеною у цьому пункті. При цьому, винагорода за користування кредитом розраховується на дату, передбачену п.1.2 цього договору для остаточного

Крім того, згідно пунктів 2 Договорів про внесення змін до Кредитних договорів від 25.07.2016 за період з дати списання коштів з позичкового рахунку до 01.08.2016 Позичальник в термін, встановлений п. 1.2. Договору або у день дострокового повернення кредиту п. 2.4.1. Договору, сплачує Банку винагороду за користування кредитом. Розрахунок і нарахування винагороди за користування кредитом проводиться в термін повернення кредиту п. 1.2. Договору або строк дострокового повернення кредиту п. 2.4.1. Договору.

Також цим пунктом договорів про внесення змін до кредитних договорів за згодою сторін з 31.07.2016 вирішено внести зміни до пункту 4.7 договору та викласти його у наступній редакції: "Позичальник сплачує банку винагороду за користування кредитом у розмірі, згідно нижченаведеної формули, яка наведена у вказаних договорах, де

V - сума винагороди за користування кредитом;

П - числове значення фіксованої процентної ставки згідно цього договору (п.А6, А7);

Д - базіс днів у році для розрахунку процентів - 360 днів;

Кnor - офіційний курс української гривні до долара США на день розрахунку, що відповідає порядковому номеру для n;

n - порядковий номер дня в історії цього договору, що відповідає даті 31.07.2016;

i - порядковий номер дня в історії цього договору (за період з дати списання коштів з позичкового рахунку по 31.07.2016);

Ai - різниця між сумою видачі та сумою погашення кредиту за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і";

Pi - сума погашених процентів "Р" за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і";

Ki - офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і";

Sn - вхідне сальдо на день розрахунку, що відповідає порядковому номеру для "n".

При негативному значенні, сума винагороди "V" сплаті не підлягає. При достроковому повному погашенні зобов"язань за договором (кредиту, відсотків, винагороди за користування кредитом) подальший розрахунок винагороди за користування кредитом відбувається згідно зазначеної формули, де наступні обороти, після повного погашення зобов"язань розглядаються, як початкові, "n" і "i" набувають нові первинні значення.

В пунктах 5.1 Кредитних договорів сторони встановили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.2., 4.3. Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2., 2.2.3., 2.2.16, 2.3.2 Договору винагороди, передбаченої п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 Договору, Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, передбаченого п. А.3 Договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. А.7 Договору від суми заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. Сторони узгодили, що розмір пені зазначеної в цьому пункті, може бути на розсуд Банку зменшений. В разі зменшення Банком розміру пені, зазначеної в цьому пункті Договору. Банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, повідомляє Позичальника узгодженими Сторонами способами телекомунікацій протягом 5 днів з дати прийняття рішення про зменшення розміру пені. Узгодженими Сторонами телекомунікацій є: відповідне повідомлення, ПЗ "Приват 24", СМС-повідомлення. При цьому, додаткові узгодження сторін не потрібні.

Термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюється Сторонами тривалістю 15 років (п. 5.7. Кредитних договорів).

На виконання умов Кредитних договорів, Банк надавав відповідачу кредитні кошти в користування в межах встановлених Кредитними договорами лімітів, що підтверджується банківськими виписками, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с.79-102, 134-137, 173-177).

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за вказаними вище Кредитними договорами, оскільки, повернув кредитні кошти та нараховані відсотки в повному обсязі, втім, не сплатив передбачену договорами винагороду.

Згідно розрахунку позивача заборгованість зі сплати винагороди за Кредитним договором-1 становить 894 934 655,74 грн., за Кредитним договором-2 - 1 511 979, 86 грн. та Кредитним договором-3 - 349 023 531,25 грн.

В зв`язку з чим, Позивачем додатково нараховано штрафні санкції (пеню) за несплату винагороди за загальний період з 24.06.2016 по 04.04.2018 у розмірі: за Кредитним договором-1 - 465 332 737, 95 грн, за Кредитним договором-2 - 783 864, 44 грн, за Кредитним договором -3 - 183 633 460, 71 грн.

Доказів сплати вказаних сум на момент звернення з позовом жодною із сторін надано не було.

Згідно відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Місія-1" перебуває в стані припинення шляхом ліквідації з 27.03.2018.

11.05.2018 позивачем на адресу ТОВ "Місія-1" надіслано заяву з кредиторськими вимогами на загальну суму 1 865 220 229, 95 грн разом із розрахунком заборгованості за всіма Кредитними договорами, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення у цінний лист від 11.05.2018, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с.178-179).

Вказана вище заява була отримана відповідачем 07.06.2018, що підтверджується поштовим повідомленням, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 180).

З урахуванням приписів ч.6 ст.105 ЦК України ліквідаційна комісія ТОВ "Місія-1" мала направити відповідне рішення Позивачу з розгляду кредиторських вимог не пізніше 07.07.2018, проте, фактично заява не задоволена та залишена без відповіді, що і стало підставою звернення Позивача з відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність, законність та підтвердження доказами кредиторських вимог Позивача до Відповідача, порушення ліквідаційною комісією відповідача визначених законом строків розгляду кредиторських вимог Позивача при ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи та винесення відповідного рішення, що є підставою для зобов'язання ліквідаційної комісії Відповідача визнати кредиторські вимоги АТ КБ "Приватбанк" у заявленому розмірі із зобов'язанням включення цих вимог до ліквідаційного балансу.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивачем при зверненні із позовною заявою здійснено оплату судового збору не у повному обсязі, виходячи із того, що вимоги мають майновий характер та з урахуванням розміру вимог, що підлягають включенню до ліквідаційного балансу Відповідача.

Колегія суддів із висновком місцевого господарського суду стосовно віднесення вказаних вимог до майнових та відповідного розподілу судових витрат, зокрема, судового збору, не погоджується з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 6 ст. 105 ЦК України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Частиною 8 ст. 111 ЦК України встановлено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, під час здійснення процедури ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія має вчинити 2 дії:

- розглянути заяву кредитора та прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду;

- результати розгляду заяв кредиторів відобразити шляхом складання проміжного ліквідаційного балансу підприємства.

Отже, позовна вимога про зобов'язання відповідача в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги є вимогою про прийняття відповідного рішення щодо заявлених вимог в порядку ч. 6 ст. 105 ЦК України.

Вищевказані дії ліквідаційної комісії (ліквідатора) за своєю сутністю є процесуальними (процедурними), хоча вони і здійснюються у позасудовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги у справі № 904/3581/18 спрямовані лише на усунення процедурних порушень (бездіяльності), які були вчинені ліквідаційною комісією відповідача, а відтак, такі вимоги не можуть ототожнюватись з встановленням майнового права AT КБ "Приватбанк".

Зважаючи на вищезазначене, обидві позовні вимоги про зобов'язання відповідача в особі ліквідаційної комісії вчинити дії, які остання зобов'язана вчинити в межах позасудової ліквідаційної процедури, є вимогами немайнового характеру та підлягають оплаті за ставкою судового збору, визначеною п. 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Отже, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для додаткового стягнення судового збору, окрім того, що вже було сплачено позивачем до відкриття провадження у справі.

Аналогічного висновку щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії дійшов і Верховний Суду постанові від 12.09.2018 у справі № 922/3655/16.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм процесуального права в частині визначення розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви.

Також, колегія суддів погоджується з заявником апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм процесуального права в частині розподілу судових витрат (судового збору), з огляду на наступне.

Частина 8 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" закріплює, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013р., роз'яснено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК);

- у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Отже, оскільки позовні вимоги AT КБ "Приватбанк" були задоволені в повному обсязі, то витрати, пов'язані із сплатою судового збору, підлягають стягненню саме з відповідача ТОВ "Місія-1".

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для справи. В цій частині слід прийняти нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Місія-1" на користь АТ КБ "Приватбанк" 3524 грн судового збору.

Зважаючи, що за подання апеляційної скарги стосовно розподілу судових витрат Позивачем судовий збір не сплачувався, відповідно, й відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі № 904/3581/18 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі № 904/3581/18 в частині стягнення судового збору - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Місія-1", м.Дніпро на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м.Київ 3524,00 грн судового збору.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2018 року у справі № 904/3581/18 - залишити без змін.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04.02.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін