ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуСправа № 911/2536/18
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Безчасної Н.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 911/2536/18

за позовом: Державного підприємства "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства", 08525, Київська область, Фастівський район, с. Оленівка, вул. Варвари Ханенко, 2

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, АДРЕСА_1

про стягнення 280 483,21 грн

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, керівник (в режимі відеоконференції);

від позивача - ОСОБА_2, адвокат, довіреність № 2 від 08.01.18 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення заборгованості в сумі 280 483,21 грн, з якої: 266 300,00 грн боргу по поверненню оплачених за причіп-тюковіз коштів, 14 183,21 грн пені, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу № ТТ-06000071 від 29.05.2018 в часині поставки обумовленого та оплаченого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2018 вказану позовну заяву з доданими до неї матеріалами, на підставі ст.ст. 27, 31 Господарського процесуального кодексу України, передано за підсудністю до господарського суду Кіровоградської області.

06.12.2018 вказана позовна заява з додатками надійшла до господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 11.12.2018 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №911/2536/18; ухвалено розглядати справу №911/2536/18 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 09.01.2019 на 11:30 год.

09.01.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Господарський суд ухвалою від 09.01.2019 закрив підготовче провадження у справі №911/2536/18. Справу № 911/2536/18 призначив до судового розгляду по суті на 21.01.2019 на 12:00 год.

21.01.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 21.01.2019 не брав, відзив у встановлений судом строк не подав, про наявність поважних причин неподання відзиву суд не повідомив. Господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, оскільки ухвали суду у даній справі направлялась на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 25).

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З підстав викладеного господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 21.01.2019 за відсутності представника відповідача та за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні представниками позивача позовні вимоги підтримано повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та оцінивши в засіданні суду докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - Продавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства" (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу ТТ-06000071 (далі - Договір, а.с. 6-11), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов'язується прийняти й оплатити товар (далі - Товар).

Відповідно до пункту 1.2. Договору кількість, комплектність товару визначаються сторонами у специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору (Додаток №1).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна сума Договору є сукупність узгоджених сторонами партій товару, чи наданих послуг Покупцю щодо товару в грошовому еквіваленті, зазначених в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно пункту 2.2. Договору сторони погодили, що Покупець зобов'язується здійснити оплату вартості товару, зазначену в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору в 2 - денний строк з моменту укладання даного Договору (з правом додаткової оплати) чи в інші строки вказані в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору.

Покупець здійснює будь-яку оплату на підставі рахунку Продавця, оскільки ціна (вартість) товару є динамічною і може змінюватися Продавцем залежно від відповідних змін на відповідному ринку товарів, зміни індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України - гривні - стосовно курсів іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов'язкових платежів, тощо (п. 2.3. Договору).

Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування коштів на рахунок Покупця (п. 2.4. Договору).

Згідно пункту 2.6. Договору, у випадку виникнення необхідності повернення передоплати здійсненої Покупцем, повернення суми передоплати Покупцю проводиться в тридцятиденний строк з моменту реалізації замовленого товару

Відповідно до п. 3.1. Договору, Товар відпускається Покупцеві по видатковій накладній та/або Акту приймання-передачі зі складу Продавця або іншого місця. Адреса складу або іншого місця відвантаження зазначається в специфікаціях та/або інших додатках доданого Договору.

Приймання товару по кількості, комплектності та якості проводиться під час передачі товару, про що складається двосторонній акт приймання-передачі (Додаток № 2) (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору, строк поставки Товару зазначається в специфікаціях та/або в інших додатках до даного договору. Якщо строк поставки не вказаний в жодному додатку до даного договору то товар поставляється Покупцю в розумні строки. Про готовність передати товар Продавець повідомляє Покупцеві в будь-якій зручній для Продавця спосіб: усно або письмово, шляхом повідомлення по телефону, факсу, електронній пошті.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2018, а можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору сторонами.

Договір підписано повноважними представниками сторін.

29.05.2018 між сторонами підписано Специфікацію до договору купівлі-продажу №ТТ-06000071 (Додаток № 1), відповідно до умов якої Продавець зобов'язався поставити на адресу Покупця в строк 60 робочих днів з моменту сто відсоткової сплати та погодження комплектації товару: Причіп-тюковіз ПТ-12+6 в кількості 1 шт, всього на суму 266 300,00 грн (у т.ч. ПДВ 44383,33 грн) (а.с. 13).

На виконання умов Договору та Специфікації позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 266 300,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 326 від 30.05.2018 на суму 100 000,00 грн, № 392 від 21.06.2018 на суму 166 300,00 грн (а.с. 15-16).

Однак, відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, в строк передбачений у п. 3.5. Договору та погоджений сторонами в Специфікації до договору купівлі-продажу №ТТ-06000071 від 29.05.2018, Товар не поставив, у зв'язку з чим позивач 04.10.2018 звернувся до відповідача з претензією № 18 від 04.10.2018 про повернення сплачених грошових коштів (а.с. 17-18).

Відповідач відповіді на вище зазначену претензію не надав, Товар не поставив та кошти не повернув. Наведене стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Розглядаючи позовні вимоги, господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Згідно частин 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави вимагати повернення попередньої оплати у зв'язку з не поставкою відповідачем товару. Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

В матеріалах справи відсутні, як докази поставки обумовленого Договором Товару (Причіп-тюковіз ПТ-12+6) так і докази повернення передоплати у сумі 266 300,00 грн. Строк поставки Товару, який передбачений у п. 3.5. Договору та погоджений сторонами в Специфікації до договору купівлі-продажу №ТТ-06000071 від 29.05.2018, пропущено.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Державного підприємства "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 266 300,00 грн підлягають задоволенню повністю.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язання щодо поставки Товару в сумі 14 183,21 грн на підставі п. 5.3. Договору.

Згідно п. 5.3. Договору, у випадку несвоєчасної поставки Товару Продацем, Покупцем може нараховуватися пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент настання штрафних санкцій за весь час прострочення поставки. Продавець звільняється від відповідальності за порушення строків поставки товару у випадку порушення Покупцем строків оплати за товар, в тому числі строків передплати за товар.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно правил частин 1, 4 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В той час, суд враховує, що сторонами в п. 5.3. Договору не було погоджено базу нарахування пені, тобто не визначено умови її нарахування - від суми якого зобов'язання обраховується розмір пені у відповідному відсотковому розмірі.

Окрім того, як зазначається у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-90гс14, стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

За такі дії постачальник несе відповідальність, передбачену частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлено обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За викладених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14 183,21 грн пені задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 994,50 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 36584896) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства", 08525, Київська область, Фастівський район, с. Оленівка, вул. Варвари Ханенко, 2; код ЄДР: 04308858) 266 300,000 грн основного боргу, а також 3 994,50 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Державному підприємству "Дослідне господарство "Оленівське" Національного наукового центру "Інститут механізації та електрифікації сільського господарства", за адресою: 08525, Київська область, Фастівський район, с. Оленівка, вул. Варвари Ханенко, 2; Товариству з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, АДРЕСА_1.

Повне рішення складено 25.01.2019.

Суддя В.В.Тимошевська