ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" січня 2019 р. Справа№ 910/6052/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника позивача згідно протоколу судового засідання від 16.01.2019

за заявою Державної іпотечної установи

про накладення арешту на майно

у справі № 910/6052/16 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В.

до Державної іпотечної установи

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс»,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар»

про визнання договорів недійсними

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст судових рішень у справі

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» про визнання недійсними договорів застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі №910/6052/16 у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у справі №910/6052/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою, а також визнано недійсним договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою.

Ухвалами Верховного Суду України від 18.04.2017 та від 12.06.2017 відмовлено у допуску справи № 910/6052/16 до провадження Верховного Суду України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2016 відмовлено у задоволенні заяви Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16. Залишено постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 в силі.

2. Короткий зміст і підстави заяви про накладення арешту на майно та додаткових пояснень

У серпні 2018 Державна іпотечна установа звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про накладення арешту на майно, в якій просить накласти арешт на майнові права АТ «Дельта Банк» за кредитними договорами та забезпечення до них, зокрема, за: кредитним договором № ВКЛ-2005880 від 09.06.2011, укладеним між ТОВ «Танк Транс» та банком; кредитним договором № НКЛ-2005469/2 від 19.07.2012, укладеним між банком та ТОВ «Яблуневий дар»; кредитним договором № ВКЛ-2005469/4 від 27.06.2013, укладеним між банком та ТОВ «Яблуневий дар»; кредитним договором № НКЛ-2005469/5 від 03.07.2013, укладеним між банком та ТОВ «Яблуневий дар».

Заява про накладення арешту на майно обґрунтованим посиланням на норми ч. 12 ст. 238 ГПК України та ст. 10571 Цивільного кодексу України.

Так, заявник зазначає, що договір застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014 забезпечував виконання договору банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013, укладеного між Державною іпотечною Установою та ПАТ «Дельта Банк». Предметом застави є майнові права АТ «Дельта Банк» за кредитним договорами та договорами забезпечення до них.

Також заявник посилається на ст. 628 Цивільного кодексу України (змішаний договір) та зазначає, що додатковими угодами № 1 - 10 до договору банківського рахунку, укладеними банком та Державною іпотечною установою, вносилися зміни в п. 3.3.9. до основного договору, відповідно до умов якого за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти. А тому, на думку заявника, укладений між банком та Державною іпотечною установою договір банківського рахунку є договором змішаним, який включає в себе елементи кредитного договору.

02.10.2018 до суду апеляційної інстанції від заявника надійшли додаткові пояснення до заяви про накладення арешту на майно. У вказаних поясненнях Державна іпотечна установа додатково цитує п. 1.1. - 1.4. договору застави майнових прав, п. 1.2. договору банківського рахунку та норми § 1 Глави 72 (загальні положення про банківський рахунок), § 2 Глави 71 (кредит) Цивільного кодексу України. Заявник повторно зазначає, що укладений між банком та Державною іпотечною установою договір банківського рахунку є договором змішаним, який включає в себе елементи кредитного договору.

3. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

02.10.2018 на адресу суду апеляційної інстанції від ПАТ «Дельта Банк» надійшли заперечення проти заяви про накладення арешту, в яких позивач просив відмовити у задоволенні заяви про накладення арешту на майно, що є предметом заяви за договором застави майнових прав №Д-1.1/2014 від 04.09.2014.

Позивач зазначає, що спірні договори застави майнових прав та відступлення права вимоги були укладені з метою забезпечення виконання зобов'язання АТ «Дельта Банк» перед Державною іпотечною установою за договором банківського рахунку, а за приписами ст. 238 ГПК України суд накладає арешт на майно у разі визнання судом недійсним кредитного договору; за ст. 10571 Цивільного кодексу України суд накладає арешт на майно, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Крім того, позивач вказує, що в силу приписів ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

14.01.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ПАТ «Дельта Банк» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач підтримав викладені ним в запереченнях доводи та додатково повідомив про практику Верховного Суду у аналогічних правовідносинах (справа №910/10917/16), яку просив урахувати при ухваленні рішення. У судовому засіданні 16.01.2019 усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк для подачі додаткових пояснень на підставі ст. 119 ГПК України та прийнято їх до розгляду, оскільки з поважних причин сторона не могла надати зазначену постанову Верховного Суду раніше (отримала її нещодавно).

4. Надходження заяви про накладення арешту на майно на розгляд Північного апеляційного господарського суду

16.08.2018 на адресу суду апеляційної інстанції від Державної іпотечної установи надійшла заява про накладення арешту.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 призначено до розгляду заяву про накладення арешту на майно в судове засідання на 02.10.2018.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 прийнято справу № 910/6052/16 (за заявою Державної іпотечної установи про накладення арешту на майно) до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Чорногуз М.Г., Тищенко А.І. (п. 1 резолютивної частини); відкрито провадження за заявою Державної іпотечної установи про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у справі № 910/6052/16 (п. 2 резолютивної частини); призначено справу до розгляду на 26.12.2018.

У судове засідання 26.12.2018 з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи 1. Представники третіх осіб 2, 3 в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку ст. ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення на їх адресу 11.12.2018 та 13.12.2018, відповідно.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 оголошено перерву у розгляді заяви про арешт майна до 16.01.2019 з метою дотримання принципу рівності, встановленого п. 2 ч. 3 ст. 2, ст. 7 ГПК України (представник заявника зазначив, що йому не було відомо про те, що обидві його заяви будуть розглядатись цьому судовому засіданні).

Суд апеляційної інстанції із запізненням розпочав судове засідання у даній справі 16.01.2019, у зв'язку із розглядом значної кількості попередніх справ, призначених на цю саму дату в цьому ж залі судового засідання. Заяв про відкладення розгляду даної справи не надійшло. Представники учасників апеляційного провадження до суду, секретаря судового засідання не зверталися а ні з письмовими, а ні з усними заявами, клопотаннями з цього приводу.

У судове засідання 16.01.2019 з'явився лише представник позивача. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення на їх адресу та відомостями з веб-сайту Укрпошти (02.01.2019 на адресу Державної іпотечної установи та ТОВ Танк Транс», 04.01.2019 - ТОВ «Яблуневий дар», 09.01.2019 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб). Представник заявника та третьої особи 1, крім того, повідомлені про час, дату та місце судового засідання 16.01.2019, що підтверджується розпискою представників 26.12.2018, наявною в матеріалах справи.

Представник позивача проти доводів заяви про накладення арешту заперечив та просив відмовити в її задоволенні з підстав, викладених в запереченнях на заяву та доповненнях до пояснень.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

5. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Приписи ст. 10571 Цивільного кодексу України визначають правові наслідки недійсності кредитного договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 10571 Цивільного кодексу України визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Вимоги до змісту рішення визначені ст. 238 ГПК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 238 ГПК України у разі визнання судом недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, суд накладає на таке майно арешт. Такий арешт може бути скасовано з підстав, передбачених законом.

Північний апеляційний господарський суд встановив, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 визнано недійсним договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою. Визнано недійсним договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п 1.3. договору застави сторони погодили, що майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань за договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 та будь-якими додатковими договорами до нього, укладеними між сторонами, за умовами якого заставодавець зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять заставодержателю, виконувати його розпорядження щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проводити інші операції у межах законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні засади функціонування платіжних систем в України та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України визначені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Пунктом 7.1. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні, та кореспондентські рахунки.

Відповідно до п. 7.1.3 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кореспондентський рахунок - це рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Згідно з п. 1.1. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк-кореспондент - це банк, що на підставі договору та в порядку, встановленому Національним банком України, відкриває в іншому банку кореспондентський рахунок.

За приписами п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки здійснюють переказ з кореспондентських рахунків інших банків - своїх клієнтів у межах залишку коштів на цих рахунках, крім випадків надання обслуговуючим банком кредиту банку-клієнту.

Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками (п. 7.1.4. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Системний аналіз вказаних норм законодавства, дає підстави для висновку про те, що кредитний договір є правочином, який укладається з метою надання кредитором (банком) позичальникові в користування грошових коштів на умовах, встановлених договором, з обов'язком щодо повернення кредиту та сплати процентів в обумовлений сторонами договору строк, тоді як договір про відкриття та ведення кореспондентського рахунку є договором про відкриття одним банком іншому банку рахунку для здійснення міжбанківських переказів.

Правова природа кореспондентського рахунку як особливого рахунку, полягає у виконанні вимог за кореспондентським рахунком одного банку перед іншим банком, в той час як всі операції за кореспондентським рахунком нерозривно пов'язані з особою кореспондента, оскільки фактично банк має право виконувати лише ті операції за кореспондентським рахунком, які ініційовані та погоджені власником кореспондентського рахунку на підставі платіжних доручень своїх клієнтів про списання і зарахування коштів та інших операцій, в межах правосуб'єктності кореспондента, визначеної відповідно до чинного законодавства України та договору. Крім того, предметом договору про відкриття та ведення кореспондентських рахунків не є надання коштів у користування і обов'язок повернення коштів, що властиво кредитним договорам.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23.11.2018 у справі № 910/10917/16, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується судом при постановлені даної ухвали.

Отже, зазначене вище дозволяє зробити висновок про те, що вказані вище договори є різними за своєю правовою природою, відтак до договору про відкриття та ведення кореспондентських рахунків не може бути застосовано за аналогією закону ст. 10571 Цивільного кодексу України і ч. 12 ст. 238 ГПК України.

Таким чином, оскільки договір застави майнових прав від 04.09.2014, який визнано недійсним постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, забезпечував виконання зобов'язань за договорами про відкриття та ведення саме кореспондентських рахунків, а не кредитного договору, застосувати до спірних правовідносин положень ч. 5 ст. 1057-1 Цивільного кодексу України та, відповідно, задовольнити заяву в порядку ч. 12 ст. 238 ГПК України - неможливо.

Північний апеляційний господарський суд відхиляє посилання заявника на те, що договір банківського рахунку (який забезпечено заставою) є змішаним договором (ст. 628 Цивільного кодексу України), оскільки умовами такого передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами з огляду на таке.

Загальні положення про банківський рахунок врегульовано § 1 Глави 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Порядок сплати процентів за користування коштами, що знаходяться на рахунку передбачено ст. 1070 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1 якого за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Отже, сплата процентів за користування коштами, що знаходяться на рахунку передбачено нормою, яка регулює правовідносини банківського рахунку, а тому посилання скаржника, що договір банківського рахунку є змішаним договором є безпідставними та відхиля.ться судом апеляційної інстанції.

6. Висновки за результатами розгляду заяви про накладення арешту на майно з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За таких обставин, враховуючи положення ст. 1054, 1058, 1070 Цивільного кодексу України, ст. 7, 27 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви Державної іпотечної установи про накладення арешту на майно на підставі ч. 12 ст. 238 ГПК України, ст. 10571 Цивільного кодексу України відсутні, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державної іпотечної установи про накладення арешту на майно.

2. Матеріали справи № 910/6052/16 повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 286 - 291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено - 23.01.2019.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

А.І. Тищенко