ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/139/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Таран С.В.,

Суддів: Мишкіної М.А., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання І.М. Станковій,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Енергозберігаючі Технології" - участі не брали;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Братський маслопресовий завод" - участі не брали;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016" - участі не брали;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018, прийняте суддею Мавродієвою М.В, м. Миколаїв, повний текст складено 19.10.2018,

у справі №915/139/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові Енергозберігаючі Технології"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Братський маслопресовий завод"

про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016"

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Братський маслопресовий завод"

про встановлення нікчемності договору оренди нерухомого майна та усунення перешкод у користуванні рухомим та нерухомим майном

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові Енергозберігаючі Технології" (далі - ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології") звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Братський маслопресовий завод" (далі - ТОВ "Братський маслопресовий завод"), в якому просило:

-визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №1, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Братський район, смт. Братське, вулиця Промислова, буд. 4, укладений між ТОВ "Братський маслопресовий завод" та ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" 01.09.2016;

-витребувати з незаконного володіння ТОВ "Братський маслопресовий завод" на користь ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" нерухоме майно, що знаходиться за вищезазначеною адресою, а саме: адміністративний корпус літ. А-2, загальною площею 310,5 м2; склад сировини літ. Б-1, загальною площею 480,1 м; пункт прийому сировини (силосний цех) літ. 6-1; склад літ. В-1, загальною площею 1 219,6 м; сушилка літ. Г-1, загальною площею 27,4 м; сушилка літ. Д-1, загальною площею 26,1 м; цех виготовлення рідких дріжджів (склад) літ. Є-1, загальною площею 125,6 м; гараж літ. 3-1, загальною площею 24,9 м; баня літ. И-1, загальною площею 50,9 м; сарай (майстерня) літ. К-1, загальною площею 13,3 м2; майстерня літ. Л-1, загальною площею 130,5 м; гараж літ. М-1, загальною площею 66,6 м2; олійно-пресовий цех літ. Н"-1, загальною площею 911,2 м2; контрольно-пропускний пункт літ. 0"-2, загальною площею 87,1 м2; автомобільні ваги тіл. о'-І; склад літ. Р-1, загальною площею 49,2 м2; склад літ. С-1, загальною площею 17,7 м2; склад літ. Т-1, загальною площею 42,4 м2; сарай літ. У-1, загальною площею 118,6 м2, склад літ. Х-1, загальною площею 751,4 м ; гараж літ. Е-1, загальною площею 137,4 м2; майстерня літ. Ю-1, загальною площею 66,1 м2; вбиральня літ. Ж-1; вбиральня літ. Ф-1; навіс літ.Щ-1; трансформаторна літ. Я-1;огорожа №1-9; млин літ. А'-2, загальною площею 422,4 м2; склад літ. Б'-2, загальною площею 122,7 м2; сарай літ. В'-І, загальною площею 13,5 м2; операторська літ. Г'-І, загальною площею 97 м2; склад літ. Д'-І, загальною площею 144,1 м2; склад літ. Є'-І, загальною площею 173,6 м2; склад літ. Ж'-І, загальною площею 17 м2; склад літ. З'-І, загальною площею 42,7 м2; маслоцех літ. И'-2, загальною площею 248,7 м2; склад відходів літ. К'-І, загальною площею 66,5 м2; котельня літ. Л'-І, загальною площею 24,2 м2; навіс літ. М'-І; огорожа №1; споруда № 2-4; замощення І, II; склад олії № 10; насосна №11; споруда (димова труба) № 12; пожежний резервуар №13; насосна №14; пожежний резервуар №15; свердловина водозабірна №16; свердловина водозабірна №17; котельня літ. Р"-1, загальною площею 230,6 м2; цех грануляції лушпиння літ. С"-1, загальною площею 246,9 м2; бункер лушпиння №18; бункер лушпиння (зберігання насіння) №19; бункер лушпиння №20; норійна вежа №21; сушарка №22.

-стягнути з ТОВ "Братський маслопресовий завод" на користь ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що укладений між ним та відповідачем договір оренди №1 від 01.09.2016 строком на три роки нотаріально не посвідчений, відтак є нікчемним в силу вимог статті 220 Цивільного кодексу України і має бути визнаний недійсним, а враховуючи те, що відповідач на даний час володіє майном позивача без достатніх правових підстав відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України він зобов'язаний повернути його власнику та відшкодувати моральну шкоду, яка полягає у порушенні прав ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" у зв'язку з недопуском його представників на належний йому об'єкт нерухомості.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 28.02.2017 порушено провадження у справі №915/139/17.

28.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016" (далі - ТОВ "Олтрейд 2016") звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якому просило: встановити, що договір оренди нерухомого майна №1, укладений між ТОВ "Братський маслопресовий завод" та ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" 01.09.2016 є нікчемним, а також зобов'язати ТОВ "Братський маслопресовий завод" усунути та не чинити ТОВ "Олтрейд 2016" перешкоди в користуванні рухомим та вищезазначеним нерухомим майном, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Братський район, смт. Братське, вулиця Промислова, буд. 4.

Позовні вимоги третьої особи обгрунтовані тим, що спірний договір оренди №1 від 01.09.2016, укладений між сторонами, є нікчемним, оскільки вчинений останніми без додержання вимог закону про його нотаріальне посвідчення, а у зв'язку з тим, що відповідач чинить перешкоди у здійсненні права користування майном, ТОВ "Олтрейд 2016" звернулось з даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.08.2017 вказану позовну заяву прийнято до провадження та об'єднано її з первісним позовом в одне провадження.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/139/17 (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні первісного позову та позову третьої особи відмовлено.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання договору №1 від 01.09.2016 недійсним мотивоване недоведеністю позивачем та третьою особою належними доказами факту укладення між сторонами спірного договору строком на три роки, оскільки оригінал договору на вимогу суду жодним учасником справи не поданий, що унеможливило дослідження вказаних обставин, а оскільки решта вимог є похідними від цієї вимоги у їх задоволенні також було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Олтрейд 2016" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/139/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги третьої особи задовольнити повністю.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що він не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на недоведеність ним та позивачем факту укладення спірного договору між сторонами строком на три роки, а відсутність такого оригіналу в матеріалах справи позбавила суд першої інстанції дослідити вказаний факт. На думку апелянта, такі твердження суду є безпідставними, оскільки в судових засіданнях позивач недноразово посилався на об'єктивну неможливість виконання вимог суду щодо надання оригіналу договору оренди №1 від 01.09.2016, так як останній у нього відсутній, а додана копія договору до позову отримана ним під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №00012, яке на даний час перебуває у провадженні Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві. Разом з тим, подані до суду першої інстанції відповідачем витяги з договору оренди №1 від 01.09.2016, за переконанням скаржника, не можуть бути належними доказами. При цьому апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що жодних інших редакцій договорів оренди в матеріалах як кримінального провадження, так і в матеріалах інших судових справ немає.

ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" та ТОВ "Братський маслопресовий завод" власні правові позиції щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклали.

Від представника власника ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" Ільяшенка О.А. каналами електронного зв'язку надійшли письмові пояснення. Однак вказані пояснення не підписані електронним підписом, що виключає можливість ідентифікувати особу, яка їх направила, а тому колегією суддів зазначені письмові пояснення до уваги не приймаються.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 за апеляційною скаргою ТОВ "Олтрейд 2016" відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 14.12.2018 розгляд справи №915/139/17 призначено до розгляду на 30.01.2019 о 10:30 год.

У судовому засіданні 30.01.2019 представники сторін та третьої особи участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (том V а.с. 222, 228-234), при цьому представник скаржника на адресу суду надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі з підтримання апеляційної скарги в повному обсязі.

Південно-західний апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові Енергозберігаючі Технології" («орендодавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016" («орендар») укладено договір оренди №1 (далі - договір оренди №1 від 13.01.2017), відповідно до якого орендодавець зобов'язався надати орендарю за плату в тимчасове короткострокове платне користування майно, склад якого визначений у додатку №1 до цього договору, з метою використання його для здійснення статутної діяльності орендаря.

Місцезнаходження майна: Миколаївська область, Братський р-н, смт. Братське, вул. Промислова, 4 (пункт 1.4 договору оренди №1 від 13.01.2017).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3 договору оренди №1 від 13.01.2017 майно, визначене в пункті 1.1 цього договору повинно бути передано орендодавцем та прийняте орендарем протягом десяти календарних днів з моменту укладення цього договору; передача майна в оренду оформляється актом передачі-приймання, який підписується сторонами і є невід'ємною частиною цього договору; майно вважається фактично переданим орендодавцем в оренду орендарю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

В силу пункту 3.1 договору оренди №1 від 13.01.2017 термін оренди відповідає строку дії цього договору.

У пунктах 7.1, 7.2 договору оренди №1 від 13.01.2017 сторонами узгоджено, що протягом десяти днів від дня закінчення строку дії цього договору орендар зобов'язується вивезти все своє майно, звільнити приміщення та повернути майно орендодавцю; майно вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту передачі-приймання.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 12.01.2019 (пункт 12.1 договору оренди №1 від 13.01.2017).

За актом приймання-передачі від 13.01.2017 орендоване майно - будівлі, обладнання, споруди, загальною площею 6506,5 кв.м, що розташоване за адресою: Миколаївська область, Братський р-н, смт.Братське, вул.Промислова, 4 було передано від орендодавця орендареві.

Між тим, за твердженням позивача та третьої особи, після передачі вказаного майна, невідомі особи ТОВ "Братський маслопресовий завод" заблокували останнім доступ до адміністративного корпусу, в якості законної підстави своїх дій, зазначили про наявність договору оренди №1 від 01.09.2016, укладеного між ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" та ТОВ "Братський маслопресовий завод".

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача та третьої особи з позовом до суду про визнання такого договору недійсним з тих підстав, що він нотаріально не посвідчений, а відтак є недійсним і наявні всі підстави для витребування спірного майна з незаконного володіння ТОВ "Братський маслопресовий завод", як безпідставно набутого.

В обгрунтування своїх вимог позивач надав суду примірник договору оренди, із змісту якого вбачається, що 01.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові Енергозберігаючі Технології" («орендодавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Братський маслопресовий завод" («орендар»), укладено договір оренди №1 (далі - договір оренди №1 від 01.09.2016), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (комплекс), що розміщений за адресою: Україна, Миколаївська обл., Братський район, смт Братське, вул. Промислова, буд. 4 у складі, визначеному сторонами в додатку №1 до даного договору.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 2.1 договору оренди №1 від 01.09.2016 строк оренди - три роки від дати передачі майна; передача майна здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується повноважними представниками сторін; майно, що передається повинно бути передано орендодавцем та прийнято орендарем протягом десяти календарних днів з моменту набрання чинності цим договором.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до 01.09.2019 (пункти 8.1, 8.2 договору оренди №1 від 01.09.2016).

Отже, із наданої позивачем копії примірника договору вбачається, що останній укладений сторонами строком на три роки, тобто з 01.09.2016 по 01.09.2019.

Між тим відповідач факт укладення між сторонами договору оренди строком на три роки заперечує, у зв'язку з чим надав суду витяг з договору оренди нерухомого майна №1 від 01.09.2016, із змісту якого вбачається, що останній укладений сторонами менше ніж на три роки, а саме: з 01.09.2016 по 29.08.2019.

Предметом спору у даній справі є, зокрема, вимоги про визнання недійсним договору №1 від 01.09.2016, укладеного сторонами строком на три роки (з 01.09.2016 по 01.09.2019), з підстав вчинення без додержання вимог закону про його нотаріальне посвідчення.

Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд, виходив з того, що правові підстави для визнання недійсним спірного договору відсутні у зв'язку з недоведенням позивачем та третьою особою факту укладення договору №1 від 01.09.2016 у такій редакції.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, законодавцем передбачено, що свобода договору проявляється, зокрема, у можливості надання сторонам визначати умови такого договору.

Згідно з приписами частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини другої статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За свою правовою природою договір №1 від 01.09.2016, копія якого додана до первісної позовної заяви та визнати недійсним який просили скаржник і ТОВ "Нові енергозберігаючі технології", є договором найму (оренди).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статей 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною першою статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

В силу положень статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з'ясувати, зокрема, підстави для визнання недійсним договору, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Статтею 203 Цивільного кодексу України, визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до пункту 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В обгрунтування позовних вимог позивачем подано до суду копію примірнику договору №1 від 01.09.2016, укладеного між нім та відповідачем строком на три роки (з 01.09.2016 по 01.09.2019), проте такий факт з боку відповідача заперечується та спростовується наданим останнім витягом з договору оренди нерухомого майна №1 від 01.09.2016, із змісту якого вбачається, що він укладений сторонами строком менше ніж на три роки, а саме: з 01.09.2016 по 29.08.2019.

З метою повного та всебічного розгляду справи, а саме: необхідністю дослідження спірного договору №1 від 01.09.2016, укладеного строком на три роки, місцевим господарським судом неодноразово ухвалами суду витребовувався у сторін оригінал договору або його нотаріально посвідчена копія, проте такі вимоги суду з боку сторін виконані не були (позивач повідомив суд, що він не в змозі виконати вимоги суду про надання оригіналу договору, оскільки про існування спірного договору він раніше не знав, при зміні власника та керівництва ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" зазначений договір не було передано новому керівництву, а відповідач зазначив, що надати спірний договір він не може, так як взагалі заперечує факт укладання спірного договору у такій редакції, стверджує, що договір укладений у редакції, яка не потребує нотаріального посвідчення).

Господарський суд Миколаївської області також зобов'язував слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві, у проваджені якого перебуває кримінальне провадження №0000012 від 14.01.2017, надати з цього провадження належним чином засвідчену копію оспореного договору, однак вимоги суду слідчим СВ Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві не виконані. У листі №2/137/24/1/2-2017 від 07.11.2017 Головне слідче управління Національної поліції України повідомило про неможливість виконання вимог ухвали господарського суду щодо надання з матеріалів кримінального провадження №0000012 належним чином завіреної копії договору оренди нерухомого майна №1 від 01.09.2016, укладеного між ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" та ТОВ "Братський маслопресовий завод", про передачу нерухомого майна (комплексу), що розміщений за адресою: вул.Промислова, 4, смт.Братське, Миколаївській область, враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження наявна лише не засвідчена копія вказаного договору на 4 аркушах та відсутні будь-які документи, на підставі яких вказана копія долучена до матеріалів кримінального провадження (до листа додана копія з незавіреної копії договору оренди нерухомого майна №1 від 01.09.2016).

Отже, місцевим господарським судом було вжито всіх залежних від нього заходів, направлених на отримання хоча б завіреної належним чином копії примірника договору у редакції, про існування якої стверджують позивач та третя особа.

В силу вимог частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 Господарського процесуального кодексу України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 78, 79 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України забезпечення судового процесу доказами покладено виключно на сторони у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Стаття 91 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем та третьою особою належних та допустимих у розумінні статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України доказів в підтвердження факту укладення між ТОВ "Нові Енергозберігаючі Технології" та відповідачем договору оренди №1 від 01.09.2016 строком на три роки не надано, а при цьому наданий відповідачем витяг з договору оренди №1 від 01.09.2016 свідчить про укладення цього договору на строк, що не потребує нотаріального посвідчення договору відповідно до статті 793 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання спірного договору недійсним (нікчемним). Оскільки решта вимог носить похідний характер від цієї вимоги про визнання недійсним нікчемного договору №1 від 01.09.2016, який не визнаний судом недійсним, а відтак підтверджує наявність у відповідача необхідного обсягу правомочностей з приводу користування орендованим майном, то судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено в їх задоволенні.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами та третьою особою в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 09.10.2018 не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/139/17 -без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.02.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна