УХВАЛА

25 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/15285/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Львова Б. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Техдорбуд"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Техдорбуд" (далі – Товариство)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Теххімуніверсал ЛТД"

про зобов'язання повернути транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.06.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018, у задоволенні позову відмовлено.

09.10.2018 (згідно з відміткою Укрпошта Експрес на конверті) Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким позов Товариства задовольнити.

За результатами розгляду матеріалів даної скарги касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України; Кодекс), касаційна скарга має містити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Між тим у даній касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та процесуального права припустилися, на думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій у прийнятті оскаржуваних рішень, у чому саме полягало таке порушення або неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначених судових актів.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі – Закон № 3674) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання позовної заяви (у 2016 році) немайнового характеру встановлено в 1-му розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб (за станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" у 2016 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1 378 грн.

Отже, скаржник, звернувшись з даною касаційною скаргою (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.02.2018), з огляду на немайновий характер оскаржуваної позовної вимоги мав сплатити судовий збір у сумі 2 756 грн., чого ним зроблено не було.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме надати суду доповнення до касаційної скарги де зазначити, які саме норми матеріального та процесуального права порушено та в чому полягає їх неправильне застосування, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) та оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі 2 756 грн. на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- код банку отримувача (МФО): 899998;

- рахунок отримувача: 6007;

- код класифікації доходів бюджету – 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

- символ звітності банку – 207.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Техдорбуд" на рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 зі справи № 910/15285/16 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Техдорбуд" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати за адресою: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз'яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Техдорбуд", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                 Б. Львов