ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"17" січня 2019 р. Справа № 907/25/16

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

розглянувши заяву ОСОБА_1, м. Мукачево від 11.11.2016 (згідно відмітки канцелярії суду надійшла 14.11.2016)

про визнання кредиторських вимогу розмірі 102062,69грн.

у справі

За заявою ліквідаційної комісії Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород

ДО Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород ()

ПРО банкрутство

За участю представників:

ліквідатор - ОСОБА_2;

від заявника - ОСОБА_3

від кредитора ОСОБА_4 об'єднаної ДПІ' ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_5 довіреність № 63/07-16-10-05-04 від 30.08.18

від кредитора ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_5 довіреність № 63/07-16-10-05-04 від 30.08.18

від кредитора ОСОБА_6 ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_5 довіреність № 63/07-16-10-05-04 від 30.08.18

У засіданні суду взяли участь: представник Головне управління юстиції у Закарпатській області - ОСОБА_7 за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород () звернулося до суду з заявою про порушення справи про своє банкрутство у зв'язку з виявленням в ході ліквідаційної процедури кредиторської заборгованості, активи для погашення якої відсутні.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2016р. №907/25/16 заяву ліквідаційної комісії Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород () було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 17.02.2016р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.02.2016р. порушено провадження у справі №907/25/16 про банкрутство боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 02.06.16 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника ОСОБА_8

Після визнання боржника банкрутом на адресу Господарського суду Закарпатської області надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника у строк, передбачений вимогами Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.01.2017 року достроково було припинено повноваження ліквідатора Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород () ОСОБА_9 (паспорт серії ВР №484520 виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 05.07.2012р., місце реєстрації: вул. Б.Хмельницького, 29а, смт. Міжгір'я, Закарпатська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та призначено ліквідатором Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород () арбітражного керуючого ОСОБА_2 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 509 від 15.03.2013, адреса: 79067, м. Львів, вул. Тракт Глинянський, буд. 161-б).

ОСОБА_1 14.11.2016 звернувся до суду з заявою про визнання кредиторських вимог на загальну суму 102062,69 грн., що складається із суми заборгованості зі заробітної плати за період з 16.02.2015 по 09.05.2016, тобто по день звільнення за згодою сторін. В обгрунтування своїх вимог заявником подано суду рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2016 у справі №303/2977/16-ц та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20.10.2016, якою рішення суду залишено без змін.

Ухвалою суду від 15.11.2016 дану заяву прийнято до розгляду у засіданні суду з викликом сторін.

Розгляд заяви ОСОБА_1 неодноразово відкладався судом за клопотанням заявника для подання йому можливості подати суду додаткові докази в її обгрунтування.

У ході розгляду даної заяви судом встановлено, що Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 20.10.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Передаючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції виходив, зокрема, з того, що суди не зясували розмір щомісячного посадового окладу, який був установлений позивачу за спірний період, та не звернули увагу, що середньомісячна зарплата у розмірі 6943,04 грн була обчислена за період перебування позивача на посаді генерального директора підприємства у лютому-березні 2012 року. Суд не перевірив і обставини щодо виходу на роботу та підстав для нарахування зарплати, а тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення коштів саме у заявленому позивачем розмірі.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 02 липня 2018 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» задоволено частково, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року скасовано, провадження в справі закрито, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 13.12.2018 розгляд заяви призначено на 17.01.2019.

Заявник у засідання суду не зявився, додаткових доказів у обгрунтування заявленим ним вимог до боржника не подав.

Ліквідатором 09.01.2019 на адресу суду подано рішення про розгляд заяви ОСОБА_1 з вимогами до боржника, з приводу яких заперечує з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, просить суд взяти до уваги те, що при поновленні ОСОБА_1 на посаді директора підприємства, новий контракт із заявником не укладався, а попередній контракт від 15.02.2010р. втратив свою чинність 15.02.2013р. та поновлений не був.

Відтак, у разі відсутності укладеного контракту оплата праці здійснюється за тарифною сіткою, яка діє на підприємстві та становить розмір мінімальної заробітної плати, тобто в період з 19.02.2015р. по 31.0|8.2015р. - 1218,00 грн., а в період з 01.09.2015р. по 12.02.2016р. - 1378,00 грн.

З огляду на наведене, нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (помісячний розрахунок) в період з 19.02.2015р. по 12.02.2016р. складає 15 203,21 грн.,

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під грошовим зобов'язанням слід розуміти зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитором відповідно до указаної норми слід розуміти юридичну або фізичну особу, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. При цьому, конкурсні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів (п. 36.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу ст. 2 Закону України "Про оплату праці" включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Так, згідно статті 3 Кодексу законів про працю України ( далі - КзПП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оплату праці" та статті 94 КзПП України, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону України "Про оплату праці", відповідно до якої основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. При цьому, слід зазначили, що під відрядною формою оплати розуміється форма оплати праці відповідно до кількості виготовленої ними продукції встановленої якості за відрядними розцінками. При відрядній оплати праці розмір заробітної плати залежить лише від виконання норм виробітку. Залежно від організації праці відрядна оплата праці може бути індивідуальною або колективною.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

За змістом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку та на яку не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12.

Як роз'яснено п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

На виконання рішень Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2014р. у справі №0707/4348/2012 та від 30.12.2014р. у справі №303/7448/14-ц, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 16.02.2015р. за №61к поновлено ОСОБА_1 ра посаді генерального директора головного державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Закарпатагроліс» та допущено до виконання обовязків з 19.02.2015р.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 11.02.2016р. за №33-к заявник звільнений із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 12.02.2016р. на підставі власної заяви б/н від 13.01.2016р.

Таким чином, заявник ОСОБА_10 у трудових відносинах з ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» 11 місяців та 22 дні.

Наказом Міністерства аграрної політики і продовольства України №510 від 15.08.2012р. Головне державне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Закарпатагроліс» перейменовано на Державне підприємство «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» з правонаступництвом прав і обовязків за попереднім найменуванням.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №412 від 25.09.2014р. припинено діяльність ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» шляхом ліквідації, створено комісію з ліквідації підприємства та призначено Головою комісії ОСОБА_9

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Отже, ОСОБА_1 не виконував обовязки директора ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств», оскільки в цей період, згідно чинного законодавства, повноваження щодо управління справами юридичної особи покладено на голову комісії з ліквідації ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств».

Як вбачається із матеріалів справи, одночасно з поновленням ОСОБА_1 наказом від 16.02.2015 на роботі ліквідаційній комісії підприємства було доручено внести зміни до трудової книжки позивача з дати звільнення 29.03.2012 до дати поновлення на роботі, попередження та подальше звільнення у звязку з ліквідацією підприємства.

При цьому, відповідно до законодавства та Статуту підприємства трудові відносини з ОСОБА_1 регулювалися контрактом, такий укладався із Державним агентством лісових ресурсів України і контракт, що був укладений 15.02.2010, втратив чинність 15.02.2013, а нового не було.

Таким чином, оскільки умови матеріального забезпечення та оплати праці позивача в розмірах, зазначених у заяві ОСОБА_1 не були визначені, облік відпрацьованого робочого часу в табелі виходу на роботу не зафіксований, розрахунок, проведений на базі контракту, що припинився, неправильний.

У разі відсутності укладеного контракту оплата праці здійснюється за тарифною сіткою, яка діє на підприємстві та становить розмір мінімальної заробітної плати, тобто в період з 19.02.2015р. по 31.0|8.2015р. - 1218,00 грн., а в період з 01.09.2015р. по 12.02.2016р. - 1378,00 грн.

З огляду на вище наведене, нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (помісячний розрахунок) в період з 19.02.2015р. по 12.02.2016р. складає 15 203,21 грн., а саме:

- Лютий 2015 року-435,00 грн.;

- Березень 2015 року - 1218,00 грн.;

- Квітень 2015 року - 1218,00 грн.;

- Травень 2015 року -11218,00 грн.;

- Червень 2015 року -11218,00 грн.;

- Липень 2015 року - 1218,00 грн.;

- Серпень 2015 року - 1218,00 грн.;

- Вересень 2015 року - 1378,00 грн.;

- Жовтень 2015 року 1378,00 грн.;

- Листопад 2015 року 4-1378,00 грн.;

- Грудень 2015 року - ) 378,00 грн.;

- Січень 2016 року -1378,00 грн.;

- Лютий 2016 року - 570,21 грн.

Таким чином, кредиторські вимоги ОСОБА_1 до ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 15 203,21 грн. (п'ятнадцять тисяч двісті три гривні 21 копійка). У задоволенні решти вимог заявника відмовити.

Керуючись ст.ст. 37-38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 120, 121, 202, 216, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати ОСОБА_1 (02 січня 1650 року народження, ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 «а» Закарпатської області) кредитором Державного підприємства Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств, м. Ужгород () на суму 15203,21грн. заборгованості по заробітній платі до першої черги задоволення.

2. У задоволенні решти вимог заявника відмовити.

3. Зобов'язати ліквідатора боржника надати суду оновлений реєстр вимог кредиторів для долучення до матеріалів справи.

Направити копію ухвали ліквідатору, сторонам та учасникам у справі.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.02.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі