ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.2019 Справа № 908/1543/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1

про визнання розірваним з 25.04.2018р. договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р.,

та за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області

про визнання недійсним одностороннього правочину щодо припинення договору оренди №1 від 05.04.2017р. нежитлового приміщення, усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням,-

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Петровська В.М. за договором від 09.07.2018р.

від відповідача за первісним позовом: не з'явився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 27.11.2018р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 08.01.2019 р.

Фізична особа-підприємець Богданов Максим Олександрович, м.Бердянськ Запорізької області звернувся до господарського суду Запорізької області із позовом до Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1 про визнання розірваним з 25.04.2018р. договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем істотних умов договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р., зокрема, не внесення орендної плати, внаслідок чого виникли підстави для розірвання спірного договору.

Нормативно свої позовні вимоги позивач обґрунтовує ст. 16 Цивільного кодексу України, ч.8 ст.28 Цивільного процесуального кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Запорізької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №908/1543/18.

29.08.18р. господарським судом Запорізької області постановлена ухвала про передачу матеріалів справи №908/1543/18 за підсудністю до господарського суду Донецької області.

18.09.18р. матеріали справи №908/1543/18 надійшли до господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2018р. визначено головуючого суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.09.2018 р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м. Бердянськ Запорізької області залишено без руху.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 10.10.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №908/1543/18.

01 листопада 2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 23.10.2018р. Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, смт. Мангуш Донецької області до Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м. Бердянськ Запорізької області про визнання недійсним одностороннього правочину щодо припинення договору оренди №1 від 05.04.2017р. нежитлового приміщення, усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилається на протиправне вчинення позивачем одностороннього правочину, який полягає у достроковому односторонньому розірванні договору оренди №1 від 05.04.2017р. з порушенням вимог діючого законодавства, внаслідок чого останній підлягає визнанню недійсним, а також на здійснення з боку орендодавця перешкод у користуванні орендованим приміщенням.

Нормативно свої зустрічні вимоги відповідач обґрунтовує ст.ст. 203, 215, 398, 396, 759 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.11.2018р. прийнято зустрічну позовну заяву Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, смт. Мангуш Донецької області до спільного розгляду з первісним позовом.

05 листопада 2018 року через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача за первісним позовом надійшов відзив б/н від 03.11.2018р. на зустрічну позовну заяву, в якому останній проти зустрічних позовних вимог заперечив, зазначивши, що актом приймання - передачі від 25.05.2017р. орендарем прийнято об'єкт оренди у задовільному стані, отже посилання відповідача про неможливість використання об'єкту оренди за цільовим призначенням з початку строку дії спірного договору є недоречним. Крім того, посилання відповідача щодо перешкоджання позивачем у користуванні орендованим майном шляхом відключення електропостачання є припущенням відповідача, оскільки зазначені обставини не доведенні та належним та допустимими доказами. Також, позивачем зазначено, що умовами спірного договору, а саме п.7.2. передбачено право орендодавця на розірвання договору в односторонньому порядку внаслідок відсутності сплати орендної плати. Разом з цим, лист - повідомлення про одностороннє розірвання договору не є одностороннім правочином, оскільки позивачем реалізоване право на таке розірвання відповідно до умов договору оренди №1 від 05.04.2017р., тому зазначені дії узгоджуються з діючим законодавством України та домовленістю сторін вказаного договору.

12.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» звернулось до господарського суду з позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області, Фізичної особи-підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1, за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, м.Бердянськ Запорізької області про визнання недійсним договору оренди від 05.04.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.11.2018р. заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області, Фізичної особи-підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1, за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, м. Бердянськ Запорізької області про визнання недійсним договору оренди від 05.04.2017р. повернуто заявнику.

27 листопада 2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати від Бердянського міського району електромереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» інформацію щодо дії до теперішнього часу договору №389 від 28.09.2009р. про постачання електроенергії, укладеного з ОСОБА_4

27.11.2018 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №908/1543/18 до розгляду господарським судом Запорізької області справи №908/2541/18 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р.

Протокольною ухвалою суду від 03.01.2019р. клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №908/1543/18 відмовлено.

12.12.2018 року на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшла відповідь на відзив позивача на зустрічний позов, в якій зазначено, що внаслідок заміни склопакетів позивачем лише 15.09.2018р., відповідач був позбавлений можливості використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням. Разом з цим, відповідачем зазначено про визнання позивачем факту відсутності електроенергії в орендованому майні. Крім того, відсутність електроенергії в об'єкті оренди внаслідок не проведення капітального ремонту за рахунок орендодавця, у зв'язку з чим відповідач позбавлений використовувати орендоване майно за призначення є підставою для звільнення останнього від сплати орендної плати на підставі ч.6 ст.762 ЦК України.

03.01.2019 року від позивача надійшли письмові пояснення до зустрічного позову, в яких зазначено про не підтвердження відповідачем факту відключення об'єкту оренди від постачання електричної енергії, оскільки останнім не надано актів відключення на які відповідач посилався у зустрічному позові. Крім того, постачання електроенергії до нежитлової будівлі за період з 2017р. по 2018р. здійснювалось безперебійно, що підтверджується листом Бердянського міського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 23.11.2018р.

У підготовчому судовому засіданні 03.01.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №908/1543/18 до розгляду по суті на 31.01.2019 р.

10 грудня 2018 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2019р. підтримав первісні позовні вимоги в повному обсязі, заявив усне клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Протокольною ухвалою суду від 31.01.2019р. у задоволенні усного клопотання позивача про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України відмовлено з підстав невизнання судом обов'язковості явки відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2017 року між Фізичною особою - підприємцем Богдановим Максимом Олександровичем (далі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Манько Євгенією Валеріївною (далі - Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1 (далі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 а саме приміщення другого поверху площею 150 кв.м., а також допоміжні приміщення, літній майданчик та територію, що прилягає до будівлі (далі - Об'єкт оренди).

Сторони визначили, що цільовим призначенням Об'єкту оренди за цим Договором є розміщення об'єкту громадського харчування та розваг (кафе, ресторану, розважального центру з басейном, тощо) (п.1.3. Договору).

Згідно з п.2.1. Договору, Сторони домовились, що Об'єкт оренди передається в тимчасове платне користування Орендарю строком на 3 (три) календарні роки, який обчислюється з моменту складання та підписання Сторонами Акту прийому - передачі Об'єкта оренди за цим Договором. Після закінчення строку оренди у відповідності до п.2.1. цього Договору, Договір вважається припиненим (п.2.2.).

Пунктом 2.3. Договору визначено, що Об'єкт оренди вважається переданим Орендодавцем та прийнятим Орендарем з моменту підписання Акту прийому - передачі Об'єкту оренди.

Відповідно до п.3.1. Договору розмір орендної плати за користування Об'єктом оренди складає 158 000,00 грн. за 1 календарний рік.

Умовами п.3.2. Договору визначено, що Сторони домовились, що орендна плата сплачується в порядку передплати за наступним графіком: на дату укладання цього Договору - 53 000,00 грн.; до 15 липня 2017 року - 53 000,00 грн.; до 15 жовтня 2017р. - 52 000,00 грн.; до 15 квітня 2018 року - 53 000,00 грн.; до 15 липня 2018 року - 53 000,00 грн.; до 15 жовтня 2018 року - 52 000,00 грн.; до 15 квітня 2019 року - 53 000,00 грн.; до 15 липня 2019 року - 53 000,00 грн.; до 15 жовтня 2019 року - 52 000,00 грн. Орендна плата сплачується у безготівковій формі, шляхом перерахування на банківський рахунок Орендодавця, вказаний у п.11.1. цього Договору, або у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів Орендодавцю або його законному представнику. Факт передачі грошових коштів готівкою має підтверджуватися розпискою Орендодавця про отримання оплати орендної плати за цим Договором (п.3.2, 3.3. Договору).

Розділами 5 та 6 Договору визначено права та обов'язки сторін.

Так, п.5.2.2. Договору встановлено, що Орендодавець зобов'язаний забезпечити на весь час дії цього Договору підключення Об'єкту оренди до електричних мереж з потужністю не менше 20 КВт, та напругою 220В/380В та до мереж водопостачання та каналізації.

Згідно з п.6.2.1. Договору Орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати оренду плату та комунальні платежі.

За приписами п.7.2. Договору у випадку порушення Орендарем обов'язків, передбачених п.6.2.1. цього Договору, протягом десяти днів, Орендодавець розриває цей Договір в односторонньому порядку. В цьому випадку Орендодавець не компенсує Орендарю суму витрат на невід'ємні поліпшення, які зроблені на момент розірвання договору.

Договір підписаний Сторонами у встановленому законодавством порядку.

25 травня 2017 року між сторонами підписано акт прийому - передачі нежитлового приміщення, згідно з яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв Об'єкт оренди. Пунктом 3 Акту Сторонами визначено технічний стан Об'єкту оренди як задовільний; а також зазначено, що у другого поверху побиті стекла у кількості - 23 вікна. Зазначений акт підписаний відповідачем без зауважень.

Так, на виконання умов договору, позивачем встановлено 25 склопакетів на Об'єкті оренди , що підтверджується договором купівлі - продажу від 01.08.2017р., актом виконаних робіт від 15.09.2017р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 102,103).

Листами від 17.02.2018р., від 15.03.2018р. та від 04.04.2018р. відповідач з вернувся до позивача з вимогою усунути порушення умов п.5.2.2. Договору оренди №1 від 05.04.2017р. шляхом забезпечення підключення Об'єкту оренди до електричних мереж з потужністю не менше 20 КВт, та напругою 220В/380В.

Листом від 12.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити до 15.04.2018р. орендну плату у розмірі 53 000,00 грн.

Листом від 14.04.2018р. позивач повідомив відповідача про можливість розірвання договору в односторонньому порядку у зв'язку з несплатою орендної плати.

15.04.2018р. відповідач листом б/н надав відповідь на лист позивача від 14.04.2018р., в якій зазначив, що акт прийому - передачі Об'єкту оренди підписаний 25.05.2017р., з огляду на що наступний строк оплати орендної плати є 25.05.2018р. Крім того, відповідачем зазначено про неможливість використання орендованого майна внаслідок порушення позивачем п.5.2.2. Договору, у зв'язку з чим відповідач звільнений від сплати орендної плати на підставі ч.6 ст.762 ЦК України. Разом з цим, відповідач повідомив позивача про здійснення представником останнього перешкод у користуванні орендованого майна, що також спричиняє неможливість використання Об'єкту оренди.

Листом від 16.04.2018р. відповідач повідомив позивача про відключення представником останнього електропостачання Об'єкту оренди з 24.02.2018р. по 16.04.2018р., що зумовило неможливість використання орендованого приміщення у зв'язку з чим відповідач звільнений від сплати орендної плати згідно з ч.6 ст.762 ЦК України.

25 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом б/н, в якому зазначив про несплату орендної плати у розмірі 53 000,00 грн. станом на 25.04.2018р., з огляду на що зазначив про необхідність припинення дії договору оренди від 05.04.2017р. та запропонував повернути Об'єкт оренди за актом прийому - передачі. Доказів отримання відповідачем зазначеного листа матеріали справи не містять.

26.04.2018р. листом б/н відповідач надав відповідь позивачу, в якій зазначив про обставини, викладені у попередніх листах.

Листом від 27.04.2018р. позивач звернувся до відповідача з вимогою надати перелік обладнання, яке знаходиться в орендованому нежитловому приміщенні.

Листами від 02.05.2018р. та від 08.05.2018р. позивач повідомив відповідача про факти порушення умов спірного договору та законодавства України.

Листом від 29.06.2018р., який отриманий відповідачем - 04.07.2018р., позивач повідомив відповідача про припинення договору оренди від 05.04.2017р. з 25.04.2018р. на підставі п. 7.2. договору.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги первісного позивача та зустрічні позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема, Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди нежилого приміщення №1 від 05.04.2017р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.1 ст. 283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір оренди №1 від 05.04.2017р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, зокрема, у пункті 3.2.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ст. 34 цього Кодексу доказів іншого до матеріалів справи не надано, останнім не сплачено оренду плату у розмірі 53 000,00 грн. відповідно до умов договору оренди №1 від 05.04.2017р., а саме п. 3.2. до 15.04.2018р.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні за договором (ч.2 ст.188 ГК України).

Так, п.7.2. спірного договору сторони узгодили право позивача на розірвання договору в односторонньому порядку у випадку порушення Орендарем обов'язків, передбачених п.6.2.1. цього Договору, протягом десяти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 29.06.2018р. повідомив відповідача про розірвання договору оренди від 05.04.2017р. на підставі п. 7.2. договору. Зазначений лист отриманий відповідачем - 04.07.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №769 (а.с. 120).

Отже, як встановлено судом, повідомлення про розірвання спірного договору направлено на адресу відповідача 29.06.2018р., доказів протилежного матеріали справи не містять, з огляду на що, договір оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р. є розірваним, з урахуванням п.7.2. договору та положень ст.188 ГК України, з 30.06.2018 року.

Разом з цим, норми ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України містять перелік способів захисту особистих немайнових або майнового права та інтересів, якими є: визнання права. визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд звертає увагу, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Наслідком вирішення господарського спору повинно бути відновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права чи охоронюваного законом інтересу у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Однак, звертаючись до суду з вимогою про визнання договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р. розірваним, позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення його прав.

В свою чергу вимога позивача про визнання спірного договору розірваним не відповідає встановленим законодавством способам захисту, не призводить до поновлення прав позивача, і за своїм змістом спрямована на встановлення юридичного факту, який являється елементом правової оцінки спірних правовідносин в контексті заявленого предмету позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 р. у справі №905/2260/17.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачено законом, оскільки він не підпадає під примусове виконання обов'язку в натурі, передбачене пунктом 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до суду з вимогою щодо визнання договору розірваним, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом припинення прав орендаря на користування орендованим майном. Водночас відповідно до абзацу 2 частини другої статті 20 Господарського кодексу України у цьому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача.

Отже, суд зазначає, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого права, з огляду на що підстави для задоволення первісних позовних вимог відсутні.

Що стосується зустрічних позовних вимог відповідача про визнання недійсним одностороннього правочинну щодо припинення договору оренди №1 від 05.04.2017р. нежитлового приміщення, усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, суд зазначає наступне.

Як зазначено раніше, згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами укладено договір №1 від 05.04.2017р., який за своєю правовою природою є договором оренди у розумінні ст.759 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).

Так, п.7.2. договору оренди №1 від 05.04.2017р. встановлено право позивача розірвати договір в односторонньому порядку у випадку порушення відповідачем обов'язків, передбачених п.6.2.1. протягом десяти днів.

Як встановлено судом раніше, листом від 29.06.2018р. позивач повідомив відповідача про розірвання договору оренди від 05.04.2017р. на підставі п. 7.2. договору.

Згідно з ч.1 - 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст.179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

За приписами ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина 3). До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (частина 5).

Виходячи з положень вищезазначеної статті, лист сторони договору може вважатися одностороннім правочином, у випадку, якщо він породжує, змінює чи припиняє права та обов'язки обох сторін договору.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

З листа від 29.06.2018р. вбачається, що позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору на підставі п.7.2. Договору оренди №1 від 05.04.2017р. внаслідок невнесення відповідачем орендної плати згідно умов спірного договору.

Доказів визнання недійсним п.7.2. договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р. або його виключення з умов договору матеріали справи не містять.

В свою чергу, відповідачем в процесі розгляду справи не доведено належними та допустимими доказам відсутності у позивача такого права.

Отже, враховуючи викладене, оскільки, умовами Договору у п.7.2. передбачено права позивача на одностороннє розірвання Договору, Лист відповідача від 29.06.2018р. про розірвання Договору повністю узгоджується з положеннями ст.188 Господарського кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання недійсним Листа про розірвання договору від 29.06.2018р. який є одностороннім правочином, у розумінні ст.202 Цивільного кодексу України, відсутні.

При цьому, посилання відповідача про відсутність права позивача на одностороннє розірвання спірного договору внаслідок звільнення відповідача від здійснення оплати орендної плати на підставі ч.6 ст.762 ЦК України у зв'язку з відсутністю 23 склопакетів на об'єкті оренди, відсутність електропостачання відповідно до п.5.2.2. договору, що зумовило неможливість використання орендованого майна за цільовим призначенням, судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

По-перше, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, під час підписання акту прийому - передачі нежитлового приміщення від 25.05.2017р., сторонами визначено технічний стан Об'єкту оренди як задовільний; відповідачем прийнято в користування об'єкт оренди з відсутніми на другому поверсі скла у кількості - 23 вікна. Крім того, відповідачем належним чином не доведено наявності заперечень з цього приводу в момент підписання зазначеного акту.

Разом з цим, в матеріалах справи наявні докази заміни позивачем склопакетів у кількості 25 шт., що підтверджується договором купівлі - продажу від 01.08.2017р., актом виконаних робіт від 15.09.2017р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 102,103).

По-друге, відповідач в обґрунтування його звільнення від сплати орендної плати в силу ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, та як наслідок відсутність у позивача права на одностороннє розірвання спірного договору, посилається на неможливість використання орендованого майна внаслідок порушення позивачем п. 5.2.2. договору щодо забезпечення на весь час дії договору підключення Об'єкту оренди до електричних мереж з потужністю не менше 20 КВт, та напругою 220В/380В.

Однак, листом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» №9750 від 23.11.2018р. зазначено, що в період з квітня 2017 р. по травень 2018р. за адресою: АДРЕСА_2 не здійснювалось припинення (обмеження) постачання електричної енергії (а.с. 191).

Отже, як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ст. 34 цього Кодексу доказів в підтвердження зазначених обставин не надано.

Таким чином, позивачем, всупереч вимогам ч.3 ст.13 ГПК України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог в частині визнання недійсним одностороннього правочину щодо припинення договору оренди №1 від 05.04.2017р. нежитлового приміщення та усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, у в зв'язку з чим зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не доведено наявності підстав, передбачених ч.6 ст.762 ЦК України для звільнення від плати за весь час прострочення з 15.04.2018р., оскільки відсутність достатньої потужності в електромережах для збільшення ремонтних робіт може буди підставою для зменшення орендної плати, якщо можливість користуватись майном істотно зменшилась, оскільки приймаючи майно в оренду відповідач підтвердив можливість його використання з метою оренди.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом відносяться на рахунок Позивача за первісним позовом у повному обсягу, а за зустрічним позовом - покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області до Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1 про визнання розірваним з 25.04.2018р. договору оренди нежитлового приміщення №1 від 05.04.2017р.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Фізичної особи - підприємця Манько Євгенії Валеріївни, АДРЕСА_1 до Фізичної особи-підприємця Богданова Максима Олександровича, м.Бердянськ Запорізької області про визнання недійсним одностороннього правочинну щодо припинення договору оренди №1 від 05.04.2017р. нежитлового приміщення, усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/