СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа № 922/329/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О. , суддя Шевель О.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аліса-Лайн, (вх.№1125Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2018 (повне рішення складено 05.09.2018, суддя Присяжнюк О.О.) у справі №922/329/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма САТП-2006, с.Подвірки, Харківська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аліса-Лайн, м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерна компанія Харківобленерго, м.Харків

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САТП 2006 (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн" (відповідач), в якій просить суд: визнати за позивачем право власності на майно: трансформатор ТС-400 ТМФ - 2 шт., наріжна високовольтна кабельна лінія 6 кВ., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки №ЗО підстанції ПС 330 кВ Залютине, яке розташоване у с.Подвірки, Дергачівського району, Харківської області по вул. Курязька, 5, (далі по тексту постанови спірне майно); а також просить витребувати зазначене майно з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у відповідача та передати його позивачу. В обґрунтування посилається на те, що відповідач користується та володіє спірним майном без належних правових підстав.

Разом із позовною заявою позивачем було визначено Акціонерну компанію "Харківобленерго" в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду від 14.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/329/18. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Акціонерну компанію "Харківобленерго".

12.03.2018 відповідач звернувся із заявою (вх.6583) про застосування строків позовної давності на підставі ст.257 Цивільного кодексу України.

21.03.2018 із клопотанням (вх.7653) про призначення у справі судово-технічної експертизи звернувся позивач.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 21.03.2018, 03.04.2018, за результатами розгляду клопотань позивача та відповідача господарським судом були витребувані докази: з Департаменту реєстрації Харківської міської ради - матеріали реєстраційної справи ТОВ "Аліса -Лайн" (37190238); у позивача: паспорт трансформатору ТМФ 400/10, №404794, паспорт трансформатору ТМФ 400/10 №404841, паспорт зовнішньої високовольтної кабельної лінії 6 кВ, яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м., що підключена до комірки №30 підстанції ПС 330 Кв "Залютине"; у АК "Харківобленерго" - договір постачання електричної енергії №531129 від 04.02.2008, укладений між ТОВ фірмою "САТП-2006" та АК "Харківобленерго", а також у відповідача: акт приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул.Дзержинського, 5-а, від 01.12.2010, наказ № 4-бух. по ТОВ АЛІСА-ЛАЙН від 01.12.2010. Окрім того, призначено у справі судово - технічну експертизу документів, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1 провадження у справі №922/329/18 зупинено. Для проведення експертизи направлено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.засл.проф. ОСОБА_1 матеріали справи №922/329/18.

07.05.2018 від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. ОСОБА_1 надійшло клопотання експертів №2/1446екс від 03.05.2018, в якому останній просив суд для проведення експертизи надати оригінали документів, відносно яких поставлені питання: - акту приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а, від 01.12.2010, наказу №4-бух. по ТОВ АЛІСА-ЛАЙН від 01.12.2010, довіреності від 15.02.2018 від ТОВ АЛІСА-ЛАЙН, бухгалтерської довідки від 13.03.2018 по ТОВ АЛІСА-ЛАЙН», а також інші, необхідні для проведення експертизи, документи.

07.05.2018 представником АК "Харківобленерго" на виконання ухвали суду від 03.04.2018 із супровідним листом за вх.№12236 надано до суду копію договору про постачання електричної енергії №531129 від 04.02.2008 з додатками, укладеного між АК "Харківобленерго" та "ТОВ "Фірма САТП-2006".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2018 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 21.05. 2018 о 11:00 год.

10.05.2018 позивачем подано клопотання за вх.№12673 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які долучені до матеріалів справи.

18.05.2018 представником позивача до суду подано клопотання за вх.№14546, у якому останній просив суд: витребувати від відповідача: протокол № 3/1 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН" від 18.11.2010; документи стосовно інвентаризації основних засобів відповідача за 2017 рік, а саме: наказ керівника про створення інвентаризаційної комісії на 2017 рік, наказ керівника про призначення голови і складу інвентаризаційної комісії за 2017 рік, наказ керівника про визначення об'єктів, періодичності та строків проведення інвентаризації у звітному 2017 році; інвентаризаційний описи, акт інвентаризації, звіряльні відомості, протоколи за результатами проведення інвентаризацій, інші наявні матеріали інвентаризації за 2017 рік; оборотно-сальдові відомості по наступним бухгалтерським рахункам: 10 "Основні засоби", Субрахунки 100 "Інвестиційна нерухомість", 103 "Будинки та споруди", 104 "Машини та обладнання", 106 "Інструменти, прилади та інвентар", 109 "Інші основні засоби"; Рахунок 11 "Інші необоротні матеріальні активи", Субрахунки: 112 "Малоцінні необоротні матеріальні активи", 113 "Тимчасові (нетитульні) споруди", 117 "Інші необоротні матеріальні активи", Рахунок 13 "Знос (амортизація) необоротних активів", Субрахунки: 131 "Знос основних засобів", 132 "Знос інших необоротних матеріальних активів", 133 "Накопичена амортизація нематеріальних активів", 135 "Знос інвестиційної нерухомості " за період з 01.02.2010 по 12.03.2018 по ТОВ "Аліса-Лайн".

Окрім того, позивач просив витребувати від Головного управління статистики у Харківській області фінансову звітність (форма № 1-м "Баланс", форма № 2-м "Звіт про фінансові результати"), що подавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн" (37190238) за 2010-2018 роки до Головного управління статистики у Харківській області.

Також 18.05.2018 представником позивача до суду подано клопотання про витребування доказів (вх.№14548), в якому позивач просив витребувати від начальника відділення слідчого відділу Харківського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 (62472, Харківська область, м.Мерефа, вул. Дніпровська, 211) завірену належним чином копію висновку експерта Харківського НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України за результатами експертизи, що була призначена та проведена на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 по справі № 635/2290/18.

21.05.2018 представником відповідача до суду подано клопотання за вх. №14659, в якому відповідач просив роз'яснити зміст ухвали від 10.05.2018 в частині надання документів та порядок виконання ухвали.

Ухвалою господарського суду від 21.05.2018 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, розгляд клопотання судового експерта відкладено до 22.05.2018.

21.05.2018 від позивача (вх.№14654, №14655) надійшли клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи та про надання витребуваних доказів згідно з ухвалою суду від 03.04.2018, вказані клопотання долучені судом до матеріалів справи.

22.05.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліса-Лайн" (вх.№14932) надійшли клопотання: про застосування строків позовної давності та відмову про задоволення позову, а також щодо виклику до суду експерта для надання роз'яснення щодо можливості проведення експертизи та уточнення питань.

22.05.2018 позивач надав (вх.№14982) письмову відповідь на клопотання судового експерта.

22.05.2018 (вх.№14981) позивачем надані оригінали документів, а саме: договір про спільне використання технологічних мереж, акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, додаткова угода до договору про постачання електричної енергії, вказані оригінали документів долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2018 задоволено клопотання (вх.№14548) позивача про витребування від відділення слідчого відділу Харківського ВП ГУНП у Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 завірену належним чином копію висновку експерта Харківського НДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України, що була призначена та проведена на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду м.Харкова від 16.04.2018 у справі №635/2290/18.

Також за результатами розгляду клопотання позивача (вх.№14546) витребувано від Головного управління статистики у Харківській області фінансову звітність (форма №1-м "Баланс", форма "2-м "Звіт про фінансові результати"), що подавались Товариством з обмеженою відповідальністю "Аліса -Лайн"(37190238) за 2010 - 2018 роки до Головного управління статистики у Харківській області.

Окрім того, вищевказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача, мотивоване ним як роз'яснення ухвали та додане до матеріалів справи на підставі заяви (вх.№14658 від 21.05.2018). Клопотання судових експертів Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_1 за номером №2/1446екс від 03.05.2018 задоволено частково. Постановлено ухвалу разом з матеріалами справи №922/329/18 та поданими додатковими доказами надіслати на адресу Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф. ОСОБА_1 для подальшого проведення судової почеркознавчої експертизи. Зупинено провадження у справі №922/329/18 на час проведення судово - технічної експертизи.

19.07.2018 від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_1 разом з матеріалами справи №922/329/18 надійшло повідомлення про неможливість надання висновку комплексної судово-технічної експертизи документів, судової експертизи волокнистих матеріалів (з дослідження паперу) №9612/9613.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2018 провадження у справі №922/329/18 поновлено.

Ухвалою господарського суду від 06.08.2018 року у справі №922/329/18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 09.08.2018 о 10:00 год.

У судовому засіданні 09.08.2018 оголошено перерву до 31.08.2018.

09.08.2018 від позивача (вх.№23028) надійшли додаткові письмові пояснення щодо застосування строків позовної давності, в яких останній наголошував на тому, що сам лише факт користування відповідачем спірним майном у період з 2010 по 2018, укладення договорів на користування електричною енергією з третьою особою - АК Харківобленерго не може свідчити про початок перебігу позовної давності, адже зазначені обставини свідчать лише про факт користування майном, і жодним чином не підтверджують наявність у відповідача інших правомочностей власника - володіння і розпорядження. Також вважає, що користування спірним майном не є підтвердженням визнання або невизнання власності.

Спірним рішенням господарського суду Харківської області від 31.08.2018 у справі № 922/329/18 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю фірма САТП-2006 право власності на майно: трансформатор ТС-400 ТМФ - 2 шт., наріжна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м., що підключена до комірки № 30 підстанції ПС 330 кВ Залютине, яке розташоване у с. Подвірки, Дергачівського району, Харківської області по вул. Курязька, 5. Витребувано з чужого незаконного володіння шляхом вилучення у Товариства обмеженою відповідальністю Аліса-Лайн та передачі Товариству з обмеженою відповідальністю фірма САТП-2006 зазначеного майна. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3524,0грн.

При цьому господарський суд мотивував своє рішення тим, що позивач є власником спірного майна, і воно підтверджене належними та допустимими доказами у справі; позивача неправомірно позбавлено права власності на спірне майно, яке підлягає відновленню. Оскільки відповідач володіє спірним майном незаконно та без правової підстави, тому вимоги про витребування його із чужого незаконного володіння згідно зв ст.387 Цивільного кодексу України підлягають задоволенню.

Відповідач не погодився з висновками суду та звернувся з апеляційною скаргою (вх.№1125 від 21.11.2018), у якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що: ВАТ «САТП-2006» не набуло права власності на спірне майно, а тому не могло передати його позивачу у статутний фонд; позивач не має та не надав належних та допустимих доказів отримання у власність спірного майна, так як акти №12 та №15 приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (додатки № 24, 25 до позовної заяви) не вміщують у собі перелік майна, визначений індивідуальними ознаками, що дають можливість ідентифікувати речі матеріального світу; позивач не надав суду жодного підтвердження отримання спірного майна та сплати за нього коштів; позивач ніколи не набував у власність та не використовував у своєї господарській діяльності спірне майно, не мав жодних затрат щодо набуття, використання, ремонту, не мав у своєму складі осіб, що мають доступ до спірного майна; відповідач з 2010 року відкрито і законно використовує спірне майно, несе витрати по її експлуатації; позивач з 2001 року визнавав права власності третіх осіб на спірне майно, підписував з ними відповідні правочини.

28.11.2018 позивачем надано відзив (вх.№1680) на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки: позивачем був визнаний факт права власності на спірне майно за ВАТ «ВАТП-2006»; ТОВ фірма САТП-2006 ніколи не відмовлялось від спірного майна і ніколи не визнавало права власності за відповідачем; матеріали справи містять первинні документи на спірне майно; відповідач не надав жодних бухгалтерських документів щодо обліку спірного майна; позивач ставить під сумнів документи, які надані відповідачем до суду в обґрунтування права власності, у звязку з чим були подані клопотання про проведення експертизи. Крім того, просить долучити до матеріалів справи як доказ у цій справі висновок № 18643 судової експертизу у кримінальному провадженні №0000562 від 14.09.2018, складений судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту ім.Засл. ОСОБА_3 Зубовою.

16.012019 (вх.№445) відповідачем надані додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначив, що суд при винесенні рішення проігнорував факт набувальної давності на спірне майно у порядку ст.344 Цивільного кодексу України; позивач не заперечував факт використання та володіння спірного майна відповідачем до 2018 року, лише після зміни директора та власника позивача останній вирішив посягнути на майно, що належить відповідачу. Крім того, додані додаткові докази, які не були надані суду першої інстанції (фотографії у кількості 6 штук).

Колегія суддів, розглянувши вимоги позивача про долучення додаткових доказів, зокрема, висновку судового експерту, який був складений 14.09.2018, тобто після дати судового рішення (31.08.2018), що оскаржується, дійшла висновку про відмову у прийнятті даного доказу в силу приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі докази були відсутні під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Розглянувши вимоги відповідача про долучення додаткових доказів, зокрема, фотографій у кількості 6 штук, колегія суддів дійшла висновку про відмову у прийнятті даних доказів у силу приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі докази не були надані під час розгляду справи суду першої інстанції, і у своєї заяві відповідач не обґрунтував неможливість їх подання з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Третя особа відзиву на апеляційну скаргу не надала, у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні заявник апеляційної скарги підтримав її доводи.

Відповідач проти апеляційної скарги з підстав, визначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 Міністрів Української РСР від 29 січня 1972 року № 67-р (додаток № 2 до позовної заяви) було створене державне підприємство - Спецавтобаза Харківського об'єднання м'ясної промисловості УРСР (далі за текстом- Спецавтобаза).

07.10.1974 був прийнятий та затверджений заступником міністра м'ясної та молочної промисловості ОСОБА_5Савостіним статут вказаного державного підприємства (додаток № 3) із місцезнаходженням у селищі Подвірки Дергачівського району Харківської області.

Техно-робочий проект Спецавтобази свідчить про те, що з метою забезпечення електрооснащення Спецавтобази передбачалось прокладення кабелю марки АСБ-10К від Холодногірської підстанції до підстанції 6/0,4 кв Спецавтобази та прийняття трансформаторної підстанції з 2-х трансформаторів типа КТП-400 від Хмельницького заводу (а.с. 31, 32, том 1).

29.06.1979 відповідно до Акту державної комісії (з додатками №4 та № 8 щодо електричного обладнання та кабельних ліній) була введена в експлуатацію Спецавтобаза разом з об'єктами згідно з переліком майна, до якого увійшли, зокрема, внутрішні та зовнішні повітряні та кабельні високовольтні лінії (додаток № 4).

В акті про допуск в експлуатацію електроустановки, що належить Харківській спецавтобазі №2 від 05.10.1978 (додаток № 5), зазначені такі характеристики електроустановок: комплексна трансформаторна підстанція (КТП) с двома трансформаторами по 400 кВт. кожний; дозволена потужність 800 кВт.; напруга 6/0,4 к. вольт; джерело напруги от Т-П №20 від кабельної мережі; монтаж зовнішнього вводу - кабельний , переріз 3*185, марка АСБ, довжина 3.3 км.

Належність Спецавтобазі та введення в експлуатацію спірних електричних мереж, кабельних ліній та двох спірних трансформаторів позивач підтверджує документами (які наявні у позивача в оригіналах з часів Радянського Союзу), які були виготовлені у відповідності до діючих на той час Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених Держенергонадзором 12.04.1969 і введених в дію з 01.07.1970, а саме:

- кошторис №1 на виконання робіт по налаштуванню електрообладнання гаражу на 250 вантажних автомобілів від 29.06.1978 (додаток до позову № 6);

- акт № 1 готовності налаштувальних робіт від 29.06.1978 ( додаток № 7);

- довідка Харківського центрального підприємства електричних мереж від 03.10.1978 № 03-8/20 про дозвіл на включення двох трансформаторів 6/04 кВ. потужністю по 400 кВ на кожний (додаток № 8) у комірці № 31 - 6 кВ на районній п/станції Залютино;

- погодження №2922 від 12.10.1976 на перетин електричного кабелю через залізничну лінію на 239 км + 704 м. перегону Куряжська- Залютине (додаток № 9);

- перелік об'єктів, включених до пускового комплексу, затверджений заступником міністра м'ясної та молочної промисловості УРСР Воронцовим А.1 від 16.06.1978 (додаток № 10);

- електротехнічна частина техніко-робочого проекту комплексної виробничо-ремонтної бази для ремонту і технічного обслуговування автоскотовозів на 250 автомобілів Спецавтобази Харківського об'єднання м'ясної промисловості в с.Подвірки Дергачівського р-ну Харківської області, шифр об'єкта 37/102, том 2 (стор. 141-143) 1975 року (додаток № 11);

- акт на приховані роботи по укладанню в/в кабелю АСБ-10 кв. 3*185 у траншею від 28.08.1978 (додаток № 12);

- акт обстеження технічного стану електроустановки понад 1000 Вольт від 19.10.1989 (додаток № 13);

- виконавче креслення траси високовольтної кабельної лінії план кабельної лінії ЛЕП-6 кв. від ОРУ 6 кв п/ст. № 20 «Залютинська» до п/ст 6/04 кв. Спецавтобази 1976 (а.с. 48-50, том 5);

- паспорт трансформаторної підстанції внутрішньої установки КТН-400 (додаток № 34 до позову), в який зазначено, зокрема, тип трансформаторів, що використовуються цією підстанцією - ТМФ, кількість два, потужність - 400 кВ, напруга 6 кв (а.с.78-93, том 1).

Відкрите акціонерне товариство Спеціалізоване автотранспортне підприємство 2006 (далі за текстом ВАТ САТП-2006), зареєстроване 08.04.1999 Дергачівською районною державною адміністрацією №243129939ю0010142 за адресою: по вул. Дзержинського, буд. 5 (переіменована - вул. Курязька, 5) у селищі Підвірки Дергачівського району Харківської області, утворено в результаті приватизації Спецавтобази, а тому є правонаступником прав і обовязків останньої.

За даними інформаційного обліку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області у 1995 році регіональним відділенням було здійснено приватизацію об'єктів комунальної власності та створено ВАТ Спеціалізоване АТП 2006 (код за ЄДРПОУ - 450789) (додаток № №14), якому за Актом № 490 від 14.11.2001 було передано нерухоме майно. Також повідомлено про те, що обєктів, які не були включені до статутного капіталу ВАТ Спеціалізоване АТП 2006, немає (а.с.37, том 1).

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 12.01.1999 №26п (додаток до позову № 16) завершено процес приватизації ВАТ Спеціалізованого автотранспортного підприємства 2006, передано акції у кількості 1727280 шт.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт набуття права власності на спірне майно ВАТ «САТП-2006» у складі цілісного майнового комплексу у процесі приватизації Спецавтобази.

14.03.2000 власником спірних електроустановок та електромереж ВАТ «САТП-2006» був укладений договір № 53-029 на користування електричною енергією з Електропостачальною організацією ДАЕК Харківобленерго (додаток № 17 до позовної заяви). В акті розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 8 до договору № 53-029 від 14.03.2000) (додатки до позову №17, 18) ВАТ «САТП 2006» визначена балансова належність електромереж та установок:

Електропередавальної організації - комірка №31 ЗРУ - 6 кв. підстанція Залютине.

Споживача кабельна мережа 6кв., яка складається із одного кабелю АСБ-10 (3*185) 3300 м., підключеною до комірки № 31 підстанції Залютине. Визначена відповідальність споживача - ВАТ САТП-2006 за технічний стан вказаної високовольтної кабельної лінії.

Листом від 13.12.2017 № 07/16801 ВП «Північна ЕС» ДП «НАЕК «Укренерго» як енергопередавальною організацією пояснено, що у 2004-2007 роках на ПС 330 КВ «Залютине» проводилась реконструкція закритого розподільчого пристрою 6 кВ (ЗРП-6кВ), у звязку з чим кабельна лінія 6кВ Спецавтобаза була перезаведена із комірки №31 до комірки №30 (а.с.94, том1).

У наданих по суті спору поясненнях АТ «Харківобленерго» зазначило, що першим власником спірного майна (двох трансформаторів ТМФ-400 та високовольтної кабельної лінії, яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185,L=3300м) була Спецавтобаза, але вперше введено в експлуатацію її новим власником - ВАТ «САТП 2006», та визначено у договорі на користування електричною енергією №53-029 від 14.03.2000 з додатками (схема електроустановки та точки розподілу мереж, акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності) (а.с.176, том 2).

Протоколом позачергових зборів акціонерів ВАТ «САТП-2006» від 06.06.1999 по третьому питанню порядку денного прийнято рішення про участь у створенні ТОВ «САТП-2006» із відчуженням цілісного майнового комплексу на суму остаточної балансової вартості на суму 1244479,00 грн (а.с.53-56, том 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «САТП-2006» (далі за текстом ТОВ фірма САТП- 2006) створено за рішенням загальних зборів учасників згідно з протоколом № 1 від 24.10.1999 та зареєстровано 05.10.1999 по вул. Дзержинського, 5 (змінено на Курязька, 5) у с.Підворки Дергачівського району Харківської області (а.с.47, 125-126, том 1).

Відповідно до даних установчого договору ТОВ фірма САТП-2006 від 24.09.1999 (додаток до позову№ 20) до складу засновників увійшли три громадянина України: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та одна юридична особа - Відкрите акціонерне товариство «САТП-2006».

26.10.1999 був затверджений статутний фонд ТОВ фірма САТП- 2006 у розмірі 371023,00 грн, з яких: майно на суму 368803,00 грн та 2220,00 грн у вигляді грошового внеску, що підтверджується протоколом зборів учасників ТОВ САТП-2006 (додаток №21). ВАТ САТП-2006 внесено до статутного фонду ТОВ фірма САТП-2006 майно на загальну суму 349570,00 грн, що становить 94,21% статутного фонду товариства.

01.12.2001 Відкрите акціонерне товариство «САТП-2006» передало до статутного фонду товариства позивача майно, перелік якого зазначений у звідній відомості (додаток до позову № 22) - додатку до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ОСОБА_9 2006 від 06.06.1999 (додаток № 23) та в актах № 12 та №15 приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (додаток № 24,25).

Серед вказаного майна, що передано до статутного фонду позивача, зазначені два трансформатори ТС-400 (№ 71 та № 71а - інвентарні номери за бухгалтерським обліком ВАТ САТП-2006); зовнішні, внутрішні площадочні високовольтні кабельні лінії № 29 первинною вартістю 109255,00 грн (кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м., підключеної до комірки № 30 підстанції Залютине) (інвентарний № 29 ВАТ «САТП-2006). У зазначених актах приймання-передачі основних засобів №12 та №15 метою передачі встановлено саме передача до статутного фонду ТОВ фірма САТП-2006.

Протоколом №3 від 15.11.2001 ВАТ САТП-2006 затверджено рішення правління про укладення договору купівлі-продажу АБК, головного корпуса с переходом, КПП із вартістю продажу 150000 грн з покупцем ТОВ АГРОПРОМ (додаток до позову №30).

Згідно з договором купівлі-продажу (додаток №31), посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10, 11.12.2001 ТОВ фірма САТП-2006 продало ТОВ АГРОПРОМ купило 89/100 частин майнового комплексу, який розташовано в с.Подвірки, Дергачівського району, Харківської області по вул. Дзержинського під № 5 (змінено на сьогодні вул. Курязька, 5), а саме: будівлі АБП головний корпус з переходом літ А-1, А-3, КПП літ Б-1, загальною площею 4289,20 кв.м, які входять до складу нежитлових будівель: А-1, А-3, Г-2, Г-1, Д-1, Б-1, В-1, Ж-1, 3-1, загальна площа яких складає 5727,80 кв.м.

Зазначена вище нерухоме майно було передано позивачем ТОВ АГРОПРОМ, що підтверджується актом приймання-передачі від 11.12.2001 (додаток № 32).

У процесі розгляду справи позивач наполягав на тому, що два трансформатори ТС-400, зовнішні та внутрішні плошадочні високовольтні кабельні лінії - кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 (3*185) 3300 м., підключеної до комірки № 30 підстанції Залютине, не відчужувались позивачем та не передавались в користування ані ТОВ АГРОПРОМ, ані відповідачеві, ані будь- якій іншій фізичній чи юридичній особі. Два трансформатори ТС-400 ТМФ на сьогодні фактично знаходиться на території відповідача, використовуються ним у господарській діяльності та обслуговуються третьою особою - АК Харківобленерго.

Зазначені трансформатори складають комплексну трансформаторну підстанцію 2-КТП ТМФ 400 (заводський номер 8663), на яку у позивача є оригінал Паспорта (додаток до позовної заяви № 34).

Позивач стверджує, що з моменту передачі зазначеного майна до статутного фонду підприємства позивача і по сьогоднішній день зазначене майно перебуває на балансі ТОВ фірма САТП-2006, що підтверджує бухгалтерськими та фінансовими документами за період з 2004 - 2018, наданими до матеріалів справи (а.с. 35-99, том3, а.с.173-245, том 4).

Колегія суддів зазначає, що аналіз цих документів свідчить, що у деяких матеріалах інвентаризації два трансформатори обліковуються як ТС-400 інв. №15, 15а; станом на 01.01.2018 (а.с.61, 62) два трансформатора обліковуються як ТМФ-400; в облікових оборотно-сальдових відомостях по рахунках: 10, 13 наявні записи про наріжні внутріплощадні високовольтні кабель лінії та 2 трансформатора ТМФ-400 (інвентарні №15А 121, №15 17), по рахунку:103 обліковується наріжн. внутрішні площ ВКЛ 6кВ 1 кабель АСБ-10 (3*188); у відомостях нарахування амортизації обліковуються 2 трансформатора як ТМФ-400 (інвентарні №15А 121, №15 17).

Отже, з огляду на визначене вище, колегія суддів вважає, що позивач набув права власності на спірне майно, яке було передано йому учасником товариства ВАТ «САТП-2006» у складі цілісного майнового комплексу при утворенні ТОВ фірми САТП-2006.

Наявність у спірному акті №15 та в облікових записах у матеріалах інвентаризації типу трансформатора як ТС-400 замість ТМФ-400 не спростовує факту набуття права власності позивачем на спірні трансформатори, які є складовою само тієї Комплектної трансформаторної підстанції внутрішньої установки (КТП-400), яка була введена в експлуатацію на підставі документів Спецавтобази, яка використовувалась при електропостачанні при здійсненні господарської діяльності і ВАТ САТП-2006, і ТОВ фірма САТП-2006 на підставі відповідних договорів у 2000 та 2008 роках. Жодних доказів заміни будь-якого електрообладнання спірної підстанції в матеріалах справи немає, лише мало місце переміщення її з комірки №31 до комірки №30.

У 2010 році ТОВ АГРОПРОМ продало 89/100 частин майнового комплексу, який розташовано в с.Подвірки Дергачівського району Харківської області по вул. Дзержинського під №5 (на сьогодні - вул. Курязька, 5) ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу від 24.09.2010, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12, реєстр. №2570, та зареєстрований у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Частиною 1 зазначеного договору встановлено, що покупець передав, а покупець прийняв у власність майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв. м, що знаходиться за адресою, Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул. Дзержинського, 5а. Цей майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80 кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, загальною площею 46,30 кв.м, будівлі льоху, огорожі. Будівлю адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80 кв.м, позначені літерами «А-З», «А 1-2», «А 2-1»; будівлі контрольно-пропускного пункту, загальною площею 46,30 кв.м, позначена літерою «В»; огорожа позначена за №1-3 (а.с.100, 101, том 2).

19.11.2010 згідно з укладеним ОСОБА_11 і ТОВ «АЛІСА-ЛАЙН» та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12, реєстр. №3081, договором, пунктом 1 якого встановлено, що у звязку із створенням товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІСА-ЛАЙН» ОСОБА_11 як частку своєї долі передає до статутного капіталу права власності на майновий комплекс, загальною площею 4330,10 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул. Дзержинського, 5а, вартістю 783190,00 грн. Цей весь майновий комплекс складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80 кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, загальною площею 46,30 кв.м, будівлі льох, огорожі. Будівлю адміністративно-виробничого комплексу, загальною площею 4283,80 кв.м, позначені літерами «А-З», «А 1-2», «А 2-1»; будівлі контрольно-пропускного пункту, загальною площею 46,30 кв.м, позначена літерою «В»; огорожа позначена за №1-3 (а.с.102, том 2).

Отже, ТОВ АЛІСА-ЛАЙН на сьогодні є власником зазначеного нерухомого майна і одночасно вважає, що є власником і спірного майна, оскільки, на думку відповідача, ТОВ «Агропром» за договором від 11.12.2001 придбав у ТОВ фірма «САТП-2006» 98/100 частин майнового комплексу, у тому числі і спірне майно, оскільки за визначенням термін «цілісний майновий комплекс» у розумінні частини 1 ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає у своєму складі, у тому числі і автономні інженерні комунікації, систему енергопостачання господарського обєкта. У звязку з чим вважає, що до проданих 89/100 частин означеного майнового комплексу беззаперечно увійшли електрообладнання й зовнішні високовольтні кабельні лінії та трансформаторна підстанція.

На підтвердження факту законного отримання і володіння спірним майном з 11.12.2001 до матеріалів справи відповідачем додані: копії зазначених вище договорів від 24.09.2010, 19.11.2010, акт прийому-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а, від 01.12.2010, наказ №4-бух. по ТОВ АЛІСА-ЛАЙН від 01.12.2001, бухгалтерська довідка (а.с. 103, 104, 145, том 2).

Колегія суддів не може погодитись з даними твердженнями, оскільки із змісту укладеного 11.12.2001 між позивачем та ТОВ «Агропром» договору та укладеного на його виконання акту від цього ж числа убачається, що предметом продажу була визначена частина майнового комплексу, саме - нежитлові будівлі, із зазначенням їх площ та ідентифікаційних позначок (літерами А,Б, В, Г, Д, Ж, З).

Зміст укладеного між ТОВ «Агропром» та ОСОБА_11 договору купівлі-продажу від 24.09.2010 встановлює, що предметом продажу за цим договором є майновий комплекс, який складається із чітко визначеного переліку: будівель адміністративно-виробничого комплексу, контрольно-пропускного пункту, будівлі льоху, огорожі, із встановленням площі та позначенням літерами.

В укладеному 19.11.2010 договорі про внесення ОСОБА_11 до статутного капіталу ТОВ «Аліса-Лайн» предмет передачі є майновий комплекс, який складається із чітко визначеного переліку: будівель адміністративно-виробничого комплексу, контрольно-пропускного пункту, будівлі льоху, огорожі, із встановленням площі та позначенням літерами.

Отже, за зазначеними договорами передавалось чітко визначена частина майнового комплексу нерухомих обєктів, і до нього не було внесене спірне майно (електрообладнання й зовнішні високовольтні кабельні лінії та трансформаторна підстанція), що забезпечує електропостачання до цих будівель. Отже, посилання відповідача на те, що ним придбано спірне майно у складі цілісного майнового комплексу є помилковим, а тому колегія суддів дійшла висновку, що за вказаними правочинами права власності не набував ані ТОВ «Агропром», ані ОСОБА_11, ані ТОВ «Аліса-Лайн».

Належність у відповідача права власності на спірне майно він обґрунтовує актом прийому-передачі від 01.12.2010, який був укладений відповідачем з ОСОБА_11 як учасником товариства на виконання умов протоколу №3/1 загальних зборів учасників товариства від 18.11.2010 і який підтверджує внесення нею, окрім будівель і огорожі, внутрішні інженерні комунікації та обладнання (сантехнічні, електромережі тощо), трансформаторну підстанцію 800 кВ у складі: шафа, два трансформатора ТМФ 400/10 №404841,404794 тощо, яке за наказом №4-бух від 01.12.2010 зараховано на баланс.

Відповідач надав до суду бухгалтерську довідку від 12.03.2018, що станом на 31.12.2017 згідно з даними інвентаризації спірне майно обліковується у відповідача.

Однак будь-які інші первинні документи бухгалтерського обліку відповідачем спірного майна в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, 05.04.2018 керівник ТОВ фірма САТП-2006 звернулась до Харківського відділу поліції Головного управління поліції в Харківській області з повідомленням про вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 ст.384 КК України - подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, вчинене з корисливих мотивів (акт приймання передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул. Дзержинського, 5-а від 01.12.2010, та Наказ № 4-бух. по ТОВ АЛІСА-ЛАЙН від 01.12.2010).

За ознаками вчинення вказаного кримінального правопорушення, начальником відділення слідчого відділу Харківського ВП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_2 05.04.2018 були внесені матеріали до ЄРДР за №0000562.

На підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду м.Харкова від 16.04.2018 у справі №635/2290/18 господарським судом надано тимчасовий доступ до документу з вільними зразками відбиток печаток ТОВ "Аліса-Лайн", який знаходиться у матеріалах справи №922/329/18 та вилучено оригінал довіреності від 15.02.2018, про що свідчить протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.05.2018 (том.4 с. 246).

Позивач обґрунтував своє звернення до суду тим, що після смерті колишнього директора та видачі свідоцтва на спадщину за заповітом дружині померлого ОСОБА_13 та включення її до складу учасників позивача, під час проведення аналізу господарської діяльності товариства, документів, інвентаризації директором ТОВ фірма САТП-2006 ОСОБА_13 було встановлено, що два трансформатори ТС-400 ТМФ; наріжна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м, що підключена до комірки № ЗО підстанції ПС 330 кВ Залютине фактично відсутні у володінні та користуванні позивача. Проте, за твердженнями позивача, два трансформатори, що належать позивачеві, фактично знаходяться по сусідству і на території відповідача та без відповідної правової підстави використовуються ним у своїй господарській діяльності. Наріжна високовольтна кабельна лінія 6 кв., яка складається з одного кабелю АСБ-10 3*185 3300 м., що підключена до комірки № 30 підстанції ПС 330 кВ Залютине в обхід закону, без відповідних документів на право власності та привласнена відповідачем, використана ним для укладення договору про постачання електричної енергії № 53691-01 з АК Харківобленерго. Що і обумовило звернення з цим позовом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статі 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 41 Конституції України пункту 2 частини 1 ст.3, ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Господарський суд правильно визначився з предметом спору, установивши, що позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Індивідуально визначеними є такі речі, які відрізняються під інших індивідуальними ознаками: єдині у своєму роді, відрізняються від інших кількома ознаками, вирізненні із загальної маси речей цього роду. Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов'язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації.

Відповідач зазначає у якості підстави набуття права власності на майно, що є предметом спору внесення ОСОБА_11 двох силових трансформаторів та високовольтної кабельної лінії до статутного капіталу ТОВ Аліса-Лайн разом із внесенням майнового комплексу (який складається із: будівель адміністративно-виробничого комплексу, площею 4283,80 кв.м, будівлі контрольно-пропускного пункту, загальною площею 46,30 кв.м, будівлі льоху та огорожі), що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Подвірки, вул.Дзержинського, 5-а.

Господарський суд, правильно пославшись на спеціальні норми Закону України Про господарські товариства, проаналізувавши зміст спірного акту приймання-передачі майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського б. 5-а (а.с. 103, том 2), а також матеріали реєстраційної справи Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо ТОВ «Аліса-Лайн» (а.с.106-264, том 3), у якій такий протокол №3/1 загальних зборів учасників ТОВ Аліса-Лайн від 18.11.2010 відсутній, натомість зберігається протокол №3 від 23.11.2010, який не містить переліку спірного майна.

Факт відсутності протоколу №3/1 загальних зборів учасників ТОВ Аліса-Лайн від 18.11.2010, що пов'язаний із збільшенням розміру статутного капіталу, у матеріалах реєстраційної справи ТОВ Аліса-Лайн департаменту реєстрації Харківської міської ради свідчить про факт неподання вказаного протоколу для проведення державної реєстрації у встановленому законодавством порядку, що є порушенням ст. 12 та 16 Закону України Про господарські товариства.

Отже, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що при зазначених обставинах ТОВ Аліса-Лайн не набуло у встановленому порядку права власності на пункт електрозабезпечення (шафи автоматичного керування 2 шт., трансформатора ТМФ 400/10 № 404794, трансформатора ТМФ 400/10 № 404841, електрощитової з розєднувальними приладами та їх дублерами, зовнішньої високовольтної кабельної лінії 6 кВ-3300м).

Відповідач в процесі розгляду справи, і такі доводи містяться в апеляційній сказі, заперечував проти заявлених позовних вимог, зокрема вказував, на факт обслуговування спірного майна як на доказ, що підтверджує право власності на майно.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки договірні відносини щодо користування електричною енергією між ТОВ АГРОПРОМ і АК Харківобленерго, між відповідачем, позивачем і третьою особою ніяким чином не можуть підтвердити або спростувати наявність майнових прав відповідача відносно спірного майна. Типові договори на користування електричною енергією субєкта господарювання - АК Харківобленерго не передбачають встановлення майнових прав споживачів на в/в кабельні ліній, трансформатори та інше електричне обладнання.

З урахуванням викладених обставин та норм законодавства, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов правильного висновку, що позивача неправомірно позбавлено права на спірне майно, яке підлягає відновленню.

Щодо позовних вимог у частині витребування майна із чужого незаконного володіння колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з цим, для застосування ст.387 Цивільного кодексу України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Господарським судом правильно встановлено, що позивачем доведено належними та допустимими доказами право власності на спірне майно, яке він просить витребувати у відповідача.

Відповідно до частини 3 ст.397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Оскільки судом встановлено факт неправомірного володіння спірним майном позивача, вимоги позивача про витребування свого майна від відповідача, який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів ним (ст.387 Цивільного кодексу України), підлягають задоволенню.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги у частині того, що суд при винесенні рішення проігнорував факт набувальної давності на спірне майно у порядку ст.344 Цивільного кодексу України, з огляду на таке.

Відповідач неодноразово зазначав про те, що ТОВ «Агропром» і ТОВ «Аліса-Лайн» набули права власності на спірне майно, оскільки добросовісно заволоділи ним і продовжувало відкрито, безперервно володіти ним з 2001 року та 2010 рік відповідно. Ці обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що право власності автоматично переходять до такого володільця на підставі ст.344 Цивільного кодексу України, і це мав узяти до уваги суд при розгляді даної справи.

Однак таке твердження є помилковим та таким, що суперечить матеріалам справи та нормам цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено факт законного набуття права власності на спірне майно позивачем і неправомірного позбавлення його права власності. І з огляду на те, що відносно зазначеного майна є спір між його володільцями, такий спір у порядку ст.344 Цивільного кодексу України має бути вирішений виключно у судовому порядку, або за окремим позовом, або за зустрічним позовом у цій справі. Відповідач не скористався своїм правом на подання зустрічного позову та не надав іншого судового рішення з цього питання.

Перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності їх юридичної оцінки судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про правомірність задоволення позову, оскільки заперечення відповідача у даній справі, що викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, не підтвердженими доказами, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки порушують право власності позивача.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його зміни або скасування судова колегія не убачає.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд;

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аліса-Лайн залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 31.08.2018 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.01.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна

Суддя О.В. Шевель