ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

21.01.2019

Справа № 910/542/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву приватного акціонерного товариства "Астра Люкс"

про забезпечення позову

у справі № 910/542/19

за позовом приватного акціонерного товариства "Астра Люкс";

до Міністерства оборони України;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – акціонерного товариства «Укрбудінвестбанк»;

про внесення змін до договору

без участі представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Астра Люкс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про внесення змін до Договору № 286/3/18/261 від 06.09.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 286/3/18/261 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) зі змінами, за умовами якого ПрАТ "Астра Люкс" мала здійснити поставку товару у строк до 14.12.2018р. Постачальник (позивач) виконав взяті на себе зобов'язання у строк, визначений умовами договору, що підтверджується видатковими накладними № 348 від 20.11.2018р., № 374 від 27.11.2018р., № 376 від 28.11.2018р. та № 394 від 14.12.2018р. Однак, остаточне прийняття товару за видатковою накладною № 394 від 14.12.2018р. відповідачем здійснено - 17.12.2018р., тобто поза межами строку, визначеного умовами договору.

Таким чином, оскільки остаточне прийняття товару здійснено відповідачем після спливу строку, встановленого Договором № 286/3/18/261 від 06.09.2018р., позивач на підставі ст. 188 ГК України просить внести зміни у п. 1.2. Договору, замінивши строки (терміни) постачання "з 14.12.2018 (включно)" на "17.12.2018 (включно)".

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» () вчиняти будь - які дії, в тому числі, але не виключно, направлені на перерахування коштів по Банківській гарантії № BGV/U/03-2-3448 від 31.08.2018 відповідачу (Міністерству оборони України) або іншим третім особам, а також виконувати інші зобов'язання по вказаній гарантії;

- заборони акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» () виплачувати кошти у сумі 1 031 975,00 грн., згідно вимог Міністерства оборони України щодо забезпечення виконання договору до вирішення по суті справи за позовом приватного акціонерного товариства "Астра Люкс" до Міністерства оборони України про зобов'язання внести зміни до договору № 286/3/18/261 від 06.09.2018р. щодо продовження строків поставки;

- зупинення стягнення на підставі документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, а саме: на підставі Банківської гарантії № BGV/U/03-2-3448 від 31.08.2018 до вирішення по суті справи за вказаним позовом.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Водночас, у даному випадку судом не встановлено наявності виняткових обставин, в зв'язку з чим, заява розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до приписів ч. 1 ст.140 ГПК України.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходами забезпечення позову є тимчасове обмеження прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду, в разі задоволенню позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що 06.09.2018р. між приватним акціонерним товариством «Астра Люкс» та Міністерством оборони України було укладено Договір № 286/3/18/261 про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Відповідно до умов вказаного Договору, позивач взяв на себе зобов’язання у 2018 році поставити замовнику (відповідачу) індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Лот 3. Військова уніформа 35811300-5 (Куртка костюму утеплювача, вид 2) - (далі товар) у загальній кількості та строки, визначені в Договорі.

Вказаний договір було укладено із застосуванням переговорної процедури закупівель на підставі загальних положень Закону України «Про публічні закупівлі» та спеціальних положень Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони».

Відповідно п. 1.2 Договору, строк поставки визначений Сторонами наступним

чином: - 15000 одиниць товару - до 30.10.2018 року (включно); 10000 одиниць товару - до - 15.11.2018 року (включно).

Однак, 05.11.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 3, відповідно до умов якої було продовжено строк поставки партії товару в кількості 25 000 одиниць - до 14.12.2018 року (включно).

За твердженнями позивача, під час виконання умов договору виникли документально підтверджені об'єктивні обставини, які відповідно до пункту 4 частини 4 ст. 36 Закону Укораїни «Про публічні закупівлі» є підставою для продовження строку виконання зобов’язань щодо поставки товару та внесення відповідних змін до Договору, оскільки такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Позивач в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просить залучити - акціонерне товариство «Укрбудінвестбанк», оскільки згідно п.11.1 Договору, виконання зобов'язань за цим Договором забезпечено банківською гарантією від 31.08.2018р., виданою саме акціонерним товариством «Укрбудінвестбанк», а

відтак третя          особа виступає в якості Гаранта виконання зобов’язань за вказаним Договором.

Згідно зі ст. 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до умов Договору, зокрема п.5.2, позивач здійснив дострокове постачання товару в обсязі 20 000 одиниць товару, в асортименті та якості, передбачених Специфікацією (Додаток № 2 до Договору).

Отже, позивач (постачальник) достроково виконав 80% умов договору, що свідчить про його добросовісність в даних договірних відносинах.

Решта одиниць товару в кількості 5000 шт. постачальником було поставлено, а замовником прийнята 14.12.2018р., що відображено у видатковій накладній № 394 від 14.12.2018р., тобто в межах встановленого договором строку (терміну) постачання. При цьому, даний товар взято на облік та оприбутковано за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей у одержувача замовника (відповідача) - 17.12.2018р., що підтверджується Актом приймального контролю якості товару та іншим бухгалтерськими документами одержувача замовника.

Відтак, неврегульованість щодо дати фактичного виконання зобов’язань за договором виникла внаслідок того, що передання товару проводилось перед вихідними днями (15-16 грудня - вихідні дні 2018 року).

Проте, відповідач вважає, що відбулось недотримання строків поставки товару, що спричиняє порушення умов договору з боку позивача, у зв’язку з цим 03.01.2019р. звернувся до АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» з вимогою про стягнення коштів по Гарантії № BGV/U/03-2-3448 від 31.08.2018р.

Таким чином, позивач вважає, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо строків постачання товару за Договором № 286/3/18/261 про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 06.09.2018р.

Статтею 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов’язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

Відповідно до Банківської гарантії № BGV/U/03-2-3448 від 31.08.2018р. АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» зобов'язувалася сплатити протягом п'яти робочих днів з дати отримання письмової вимоги беніфеціара суму у розмірі 1 031 975,00 грн., у разі невиконання (неналежного виконання) принципалом умов Договору щодо кількості, якості та строків.

У відповідності вимог статті 569 ЦК України, гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Таким чином, у разі якщо буде виконана АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» вимога відповідача, а саме: перераховані кошти у розмірі 1 031 975,00 грн. на підставі банківської гарантії, позивач буде вимушений сплатити Банку зазначену суму з нарахованими відсотками за користування коштами, а у випадку не сплати, також будуть нараховані штрафні санкції. Вказані обставини негативно вплинуть на господарську діяльність позивача, тобто, завдадуть збитків та зменшать обігові кошти підприємства, і ці всі дії будуть проведені до вирішення судового спору між позивачем та відповідачем по суті, що в подальшому - негативно вплине на виконання інших зобов'язань позивача. Більше того, в разі, якщо відбудеться стягнення коштів за вимогою відповідача по банківській гарантії, а спір буде вирішено на користь позивача і строки постачання товару будуть продовжені, то виникне ситуація, при якій повернути перераховані кошті буде практично неможливо, оскільки процедура повернення коштів, стягнених по банківським гарантіям відсутня.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем не додано до матеріалів справи належних і допустимих доказів, які свідчать про неможливість виконання умов Договору № 286/3/18/261 від 06.09.2018р. та поставки товару раніше визначеної дати – 14.12.2018р., враховуючи особливості приймання товару відповідачем, визначених у розділі ІІ Договору.

Позивачем належними засобами доказування також не доведено твердження щодо негативного впливу на його господарську діяльність та майновий стан можливість повернення банківської гарантії у розмірі 1 031 975,00 грн. АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», у разі її перерахування відповідачу.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, суд вважає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову не можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а також враховуючи, що заявлені заходи забезпечення позову не відповідають предмету спору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Астра Люкс" про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити приватному акціонерному товариству "Астра Люкс" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 21.01.2019р.

Суддя                                                    А.І. Привалов