ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
Справа № 916/163/19
23.01.2019 року Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській до ПП «РІВЕР- ТРАНС» про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна в розмірі 1 244 189,73 грн. та нарахованої пені в розмірі 111 986,93 грн., розірвання договору оренди, зобов’язання повернути майно, загальною вартістю 87 159 240 грн.
Ухвалою суду від 24.01.2019 року вказана позовна заява залишена судом без руху.
Одночасно з пред’явленням позову Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову.
Заява мотивована тим, що відповідачем протягом тривалого часу взагалі не сплачується орендна плата за договором оренди державного нерухомого майна, в результаті чого виникла значна заборгованість перед Державним бюджетом. З вказаного заявником робиться висновок, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Відповідача в розмірі, що підлягає стягненню, може істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі.
Згідно ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Заходи забезпечення позову перелічені в ст. 137 ГПК України.
Тобто, забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Під забезпеченням позову розуміють діяльність судді (суду) щодо застосування передбачених процесуальним законом заходів, що гарантують реальне виконання майбутнього рішення у справі у випадку, якщо позов буде задоволено.
В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” від 26 грудня 2011 року N 16, зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Крім того, в п. 3 вказаної Постанови зазначено наступне:
„Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.”
На думку суду, саме лише посилання заявника на неналежне виконання Відповідачем умов Договору – не є обставиною, яка свідчить про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Також, з наданої заяви судом не вбачається, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заявником не надано суду доказів наявності фактичних обставин з якими пов'язується застосування заявленого виду забезпечення позову у вигляді арешту на грошові кошти, оскільки неналежне виконання юридичною особою своїх договірних обов’язків є підставою для вжиття відповідних заходів, в тому числі, звернення до суду з позовом.
Крім того, суд звертає увагу заявника, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України - заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Проте, Заступником прокурора Одеської області вказаних вимог не виконано - таких пропозицій не надано.
Зазначення в заяві про те, що застосуванням зустрічного забезпечення є недоцільним, суперечить основним засадам судочинства, гарантованих Конституцією України (ст. 129) та Господарським процесуальним кодексом України (п. 2 ч. 3 ст. 2 ГПК) щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідач наділений правом відшкодування можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Відповідно до п.4 частини 2 статті 141 ГПК України – питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення.
Таким чином, розглядаючи клопотання про забезпечення позову, в даному випадку у суду відсутня можливість розгляду питання застосування зустрічного забезпечення, приймаючи до уваги відсутність пропозицій заявника щодо цього зустрічного забезпечення.
З огляду на викладене, у задоволені заяви слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 136-140, 234 ГПК України, суд
Ухвала набрала законної сили 24.01.2019р. та може бути оскаржена в порядку

ст.ст.255-258 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин