У Х В А Л А

21 січня 2019 року Справа № 913/63/18

Провадження № 19/913/63/18

За заявою комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м. Золоте Попаснянського району Луганської області

про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню частково, у справі № 913/63/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м .Київ

комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м. Золоте Попаснянського району Луганської області

про стягнення 1.772.645,14 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача (стягувача): ОСОБА_1 адвокат;

від відповідача (боржника): не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Відповідач (КП «Первомайськтеплокомуненерго», боржник) звернувся до господарського суду Луганської області з заявою від 21.11.2018 № 491 про визнання судового наказу про примусове виконання рішення господарського суду від 21.05.2018 у справі № 913/63/18 таким, що не підлягає виконанню частково.

Вказаним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача три проценти річних в сумі 132174,41 грн, інфляційні втрати в сумі 1402155,60 грн, судовий збір в сумі 23014,95 грн; в решті позову (про стягнення інфляційних втрат в сумі 238157,40 грн) відмовлено.

Боржник обґрунтовує свою заяву тим, що 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідно до ч. 3 ст. 7 вказаного Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заборгованість за природний газ перед позивачем відповідач погасив 16.03.2018.

На підставі вказаних доводів відповідачем заявлено вимогу про визнання судового наказу про примусове виконання рішення господарського суду від 21.05.2018 у справі № 913/63/18 таким, що не підлягає виконанню частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в сумі 132174,41 грн та інфляційних втрат в сумі 1402155,60 грн.

Заявою від 15.01.2019 відповідач уточнив свої вимоги заявивши про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ про примусове виконання рішення господарського суду від 21.05.2018 у справі № 913/63/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в сумі 132174,41 грн та інфляційних втрат в сумі 1640313 грн.

Уточнення було здійснене відповідачем через те, що постановою Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 913/63/18 рішення господарського суду Луганської області від 21.05.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2018 у даній справі, скасовано, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат в сумі 238157,40 грн та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задоволено.

Позивач відзивом від 18.01.2019 № 14/5-129В проти вказаної заяви відповідача заперечує посилаючись на те, що відповідач погасив борг після набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тоді як умовою списання інфляційних нарахувань та процентів річних є погашення заборгованості саме до набрання чинності цим Законом.

Закон набрав чинності 30.11.2016, а борг відповідач погасив в період з 23.03.2017 по 16.03.2018.

Розглянувши матеріали заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню частково наказу, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав:

Статтею 328 Господарського процесуального кодексу України встановлено:

« 1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

4. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

5. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.».

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.05.2018 у справі № 913/63/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача три проценти річних в сумі 132174,41 грн, інфляційні втрати в сумі 1402155,60 грн, судовий збір в сумі 23014,95 грн. В решті позову (про стягнення інфляційних втрат в сумі 238157,40 грн) відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2018 у справі № 913/63/18, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 913/63/18 рішення господарського суду Луганської області від 21.05.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2018 у даній справі, скасовано, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат в сумі 238157,40 грн та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задоволено.

На виконання рішення господарського суду Луганської області від 16.05.2016 № 913/357/16 видано наказ від 10.01.2019 № 913/63/19 про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в сумі 132174,41 грн, інфляційних втрат в сумі 1402155,60 грн та судового збору в сумі 23014,95 грн.

На виконання постанови Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 913/63/18 господарським судом Луганської області видано наказ від 10.01.2019 № 913/63/19 про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 238157,40 грн.

Вказані три проценти річних та інфляційні втрати були стягнуті судом з відповідача в звязку з простроченням розрахунків за природний газ, поставлений відповідачу позивачем в 2013 році для виробництва теплової енергії на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/3715-БО-20.

30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідно до ч. 3 ст. 7 вказаного Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, відповідач погасив в період з 23.03.2017 по 16.03.2018, тобто після набрання чинності вказаним Законом, що витікає з рішення господарського суду Луганської області від 21.05.2018 у справі № 913/63/18, яке набрало законної сили, та вказано самим відповідачем у заяві, яка розглядається.

Таким чином, враховуючи, що заборгованість за природний газ погашена відповідачем після набрання чинності вказаним Законом, підстави для списання інфляційних нарахувань та процентів річних, відсутні.

За таких обставин, у задоволенні заяви відповідача про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню частково, слід відмовити, в звязку з безпідставністю заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 233-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради (м. Золоте Попаснянського району Луганської області) від 21.11.2018 № 491 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню частково, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

21 січня 2019 р. оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали складено 25 січня 2019 р.

У відповідності до ст. 255 ГПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя В.В. Корнієнко