ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2815/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області, м. Харків в інтересах держави, в особі Харківської міської ради, м. Харків
до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат", м. Обухів, Київської області
про стягнення 54354,60 грн
за участю предсатвників сторін:

прокурора- Зливка К.О., посвідчення № 047938 від 13.09.2017 року

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_2, дов. № 44 від 23.01.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівник Харківської місцевої прокуратури № 3, м. Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат", м. Обухів, Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 54354,60 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 жовтня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 12 листопада 2018 року на 11:00 годин.

Протокольною ухвалою від 12 листопада 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання було відкладено на 03 грудня 2018 року на 12:30 годин.

12 листопада 2018 року через канцелярію суду ОСОБА_1 акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" подано відзив (вхідний № 32050) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

20 листопада 2018 року через канцелярію суду Прокуратурою Харківської області подано відповідь (вхідний № 32771) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

03 грудня 2018 року через канцелярію суду Прокуратурою Харківської області подано заяву (вхідний № 33748), в якій прокурор не заперечує проти розгляду справи по суті.

03 грудня 2018 року через канцелярію суду Харківською міською радою подано заяву (вхідний № 33742), в якій представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті.

03 грудня 2018 року через канцелярію суду ОСОБА_1 акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" подано заяву (вхідний № 33744), в якій представник відповідача не заперечує проти розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою від 03 грудня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою від 03 грудня 2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 11 грудня 2018 року до 12:40 годин.

11 грудня 2018 року через канцелярію суду Харківською міською радою подано пояснення (вхідний № 34556), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 11 грудня 2018 року на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерву до 04 січня 2019 року до 11:30 годин.

Прокурор у судовому засіданні та у відповіді на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, у наданих поясненнях просить вирішити спір з урахуванням Постанови ОСОБА_3 Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та повноважного представника відповдача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" зареєстроване з 30 червня1994 року.

Основним видом економічної діяльності зазначеного підприємства є виробництво паперу та картону; виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари; паперових виробів господарсько-побутового та санітарно - гігієнічного призначення; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.

Підприємство у стадії ліквідації не перебуває.

У ході господарської діяльності Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" використовує земельну ділянку, яка знаходиться на території Індустріального району м. Харкова за адресою: вул. Шебелинська, 13 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що на земельній ділянці по вул. Шебелинській, 13 в м. Харкові розташований комплекс нежитлових будівель, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1 акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2017 року за №74, а саме: цех по переробці яблук в концентрований сік з відділенням сушки та котельні літ. "А-1" загальною площею 1050,91 кв.м.; адміністративно-побутова будівля з підвалом літ. "Б-1" загальною площею 2122,3 кв.м.; котельня літ. "В-1" загальною площею 109,1 кв.м.; приймально-пропускний пункт літ. "3-1" загальною площею 28,8 в.м.; вбиральня літ. "Г"; трансформатор літ. "Д"; топочна літ. "Е"; бункер літ. "Ж", "Ж-1", "Ж-2"; огляд, колодязі літ. "К", "К 1-3"; фундаменти під'ємності літ. "И", "Л"; свердловина літ. "К-4"; замощення І; підпірна стіна II; пандус, сходи III; огорожа 1-7.

Відповідно до інформацій ГУ ДФС у Харківській області від 30 липня 2018 року за №18515/9/20-40-12-15-24 та від 14 вересня 2018 року за № 22496/9/20-40-12-03-20 Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" не значиться як платник земельного податку або орендної плати за землю з юридичних осіб за земельну ділянку за адресою: вул. Шебелинській, 13 у м. Харкові та перебуває на обліку в Офісі великих платників податку ДФС України.

Згідно інформації офісу великих платників податків ДФС України від 12 вересня 2018 року за №10726/28-10-42-02-06 останніми було направлено лист від 23 березня 2017 року за № 16656/10/28-10-41-09-08 до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" щодо надання інформації про сплату земельного податку з юридичних осіб за користування земельною ділянкою, що розташована: по вул. Шебелинській, 13 у м. Харкові.

Товариство листом від 12 вересня 2018 року за №12-12405 повідомило, що Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки на якій розташовані будівлі по вул. Шебелинській, 13 у м. Харкові. Єдиною можливою формою здійснення плати за землю для ОСОБА_1 акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат", як землекористувача є орендна плата, яка повинна обчислюватись з дати укладання договору оренди земельної ділянки. Товариством вживаються всі гобхідні заходи для укладання договору оренди землі з Харківською міською їдою.

Прокурор вказує, що станом на 12 вересня 2018 року згідно з даними інформаційних систем наявних в офісі ВПП ДФС ОСОБА_1 акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" не подано декларації з плати за землю з юридичних осіб, за адресою: вул. Шебелинська, 13 у м. Харкові.

Таким чином, прокурор вважає, що Приватне акціонерне товариство "Київський картонно-паперовий комбінат" з 31 січня 2017 року використовує земельну ділянку загальною площею 0,1811 га. по вул. Шебелинській, 13 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав та, відповідно, не сплачує платежів за їх використання, відповідно до встановленого законодавчими актами розмірі.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено обстеження та складено акт від 06 вересня 2018 року, яким встановлено, що відповідачем використовується для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель земельна ділянка площею 0,1811 га.

Окрім цього, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ОСОБА_1 акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року.

Прокурор зазначає, що розрахунок безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки підприємством, площею 0,1081 га. у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року складає 32 264, 20 грн.; у 2017 році не сплатило орендну плату у розмірі 17 745,31 грн., у 2018- 14518,89 грн.; розрахунок безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки підприємством, площею 0,0031 га. у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року складає 863,60 грн.; з них: у 2017 році не сплатило орендну плату у розмірі 474,98 грн., у 2018 - 388,62 грн.; розрахунок безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки підприємством, площею 0,0699 га. у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року складає 21 226,80 грн.; з них: у 2017 році не сплатило орендну плату у розмірі 11 674,74 грн., у 2018 - 9 552,06 грн.

Таким чином, як вказує прокурор Приватним акціонерним товариством "Київський картонно-паперовий комбінат" у період з 01 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року не сплачено за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 54 354,60 грн., внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти в порушення статтей 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію ОСОБА_3 Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, суд вважає, що немає підстав щодо застосування приписів статтей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України стосовно можливості стягнення суми орендної плати без укладеного між сторонами договору оренди землі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини 1 статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у поставновах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Разом з чим, суд наголошує, що згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України повернення безпідставно збережених коштів, які особа мала заплатити за користування земельною ділянкою, здійснюється саме власнику такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України земельні ділянки належать до нерухомих речей.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на об'єкт нерухомості підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що право власності Харківської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :12:008:0001 за адресою: м. Харків, вул. Шебелинська, буд. 13, зареєстроване 31 жовтня 2018 року.

Таким чином прокурор просить стягнути з відповідача кошти за період безпідставного користування земельною ділянкою, у який позивач (Харківська міська рада) не був власником цієї ділянки.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог прокурора відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на прокурора.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_4