ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа№ 910/282/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Цоцка Н.В., адвокат, довіреність №25/01 від 25.01.2019;

від першого відповідача - Трембач О.С., довіреність №483/26-50-10-20 від 11.10.2018;

від другого відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 у справі №910/282/18 (суддя Підченко Ю.О, повний текст складено - 02.04.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві та публічного акціонерного товариства «Мостобуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, про зняття арешту з майна та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про:

- визнання права власності на автокран КС - 4561 (шасі КрАз 250) 1988 року виготовлення, реєстраційний номер АА5339НЕ;

- визнання права власності на автокран КС - 7471 (шасі ПС-632) 1986 року виготовлення реєстраційний номер АА1503СМ;

- зняття арешту з автокрану 4561 (шасі КрАз 250) 1988 року виготовлення, реєстраційний номер АА5339НЕ, накладеного в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №50502730 боржником за яким є публічне акціонерне товариство «Мостобуд»;

- зняття арешту з автокрану КС - 7471 (шасі ПС-632) 1986 року виготовлення реєстраційний номер АА1503СМ, накладеного в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 50502730 боржником за яким є публічне акціонерне товариство «Мостобуд».

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.02.2016 між Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та товариством з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» підписано договори №1069/10/26-50-16-10 купівлі-продажу автокрана КС - 4561 (шасі КрАз 250) 1988 року виготовлення, реєстраційний номер АА5339НЕ на цільовому аукціоні та №1068/10/26-50-15-10 купівлі-продажу автокрана КС - 7471 (шасі ПС-632) 1986 року виготовлення реєстраційний номер АА1503СМ на цільовому аукціоні, до вказаних договорів було складено відповідні акти приймання-передачі транспортних засобів. Однак, в процесі реєстрації права власності на вищезазначені транспортні засоби, позивачем було виявлено, що на них накладено арешт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 у справі №910/282/18 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» задоволено; визнано право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» на автокран КС-4561 (шасі КрАз 250), 1988 року виготовлення, реєстраційний номер АА5339НЕ; визнано право власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» на автокран КС - 7471 (шасі ПС - 632), 1986 року виготовлення реєстраційний номер АА1503СМ; знято арешт з автокрану КС-4561 (шасі КрАз 250), 1988 року виготовлення, реєстраційний номер АА5339НЕ, накладений в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №50502730 боржником за яким є публічне акціонерне товариство «Мостобуд»; знато арешт з автокрану КС - 7471 (шасі ПС - 632), 1986 року виготовлення реєстраційний номер АА1503СМ, накладений в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №50502730 боржником за яким є публічне акціонерне товариство «Мостобуд»; стягнуто з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 775,61 грн. та стягнуто з публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 775,61 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивача на спірне майно підтверджене належними та допустимими доказами зокрема - договорами купівлі-продажу зазначеного майна та відповідними актами приймання-передачі даного майна, а відтак вимоги позивача про визнання за ним права власності на таке майно, а також про зняття арешту із зазначеного майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню в силу ч.ч. 1, 2, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти нове рішення, яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 775,61 грн.

Доводи апелянта зводяться до того, що Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві не є належним відповідачем при розгляді спору у даній справі, оскільки податковою інспекцією не вчинялось будь-яких дій, які могли б призвести до виникнення даного спору і позивачем до податкової інспекції не заявлено жодних позовних вимог. Тому, у зв'язку з викладеним скаржник вважає, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» витрати зі сплати судового збору.

В ході здійснення апеляційного провадження, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва.

Представник апелянта - першого відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Другий відповідач та третя особа правом на участь своїх представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; ухвала суду про відкладення розгляду справи ними отримана - 26.12.2018, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від другого відповідача та третьої особи до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників другого відповідача та третьої особи не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи наведене, а також те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з прийняттям постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Між Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» (покупець) 04.02.2016 на підставі протоколів аукціону №3 та №4 від 02.02.2016 було укладено договір №1069/10/26-50-16-10 купівлі - продажу автокрана КС - 4561 (шасі КрАЗ 250), 1988 року виготовлення, реєстраційний номер AA 5339 HЕ на цільовому аукціоні та договір №1068/10/26-50-16-10 купівлі - продажу автокрана КС - 7471 (шасі ПС-632) 1986 року виготовлення, реєстраційний номер АА1503СМ на цільовому аукціоні.

Зі змісту п. 1.1 договорів вбачається, що продавець продає у відповідності до Протоколів аукціону з продажу майна від 02.02.2016 №3 та №4, яке відповідно до положень статей 89 та 95 Податкового кодексу України перебуває в податковій заставі, затверджених генеральним директором Товарної біржі «ІННЕКС» та начальником ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, у власність вищезазначені крани, які знаходяться за адресою: м. Київ, Чапаєвське Шосе, 10.

Відповідно до п. 1.2 договорів вказані крани на праві власності належать підприємству ПАТ «Мостобуд» .

Крім того, за умовами вказаних договорів право власності на автокрани переходить до покупця з дня здійснення повної оплати за нього, після підписання цих договорів, а передача автокранів покупцю здійснюється власником по акту приймання-передачі (п.п. 3.2, 3.3 договорів).

Актами приймання-передачі транспортного засобу №3 та №4 від 11.02.2016 засвідчено, що продавець - публічне акціонерне товариство «Мостобуд» передав покупцю - товариству з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» автокран КС - 4561 (шасі КрАЗ 250), 1988 року виготовлення, реєстраційний номер AA 5339 HЕ та автокран КС - 7471 (шасі ПС-632) 1986 року виготовлення, реєстраційний номер АА1503СМ, а покупець сплатив повну вартість вказаних транспортних засобів.

Проте, в процесі реєстрації права власності на спірні транспортні засоби, позивачем було виявлено, що на них накладено арешт, у зв'язку із чим позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва із заявами про зняття арешту, на що останні повідомили позивача про те, що питання щодо зняття арешту з майна боржника - публічного акціонерного товариства «Мостобуд», згідно положень Закону України «Про виконавче провадження», може бути вирішено виключно в судовому порядку.

Так, на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва перебувають виконавчі провадження ВП№40433403 з виконання судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2013 №752/16151/13-ц та ВП№43513870 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 22.05.2014 №910/17195/13, а також зведене виконавче провадження ВП№50502730 боржником за яким є публічне акціонерне товариство «Мостобуд» у складі: ВП№43513870, ВП№51429143, ВП№33035724, ВП№33158416, ВП№31778559, ВП№48873339, ВП№49976959, ВП№50245388, ВП№49863967, ВП№51788877 і зазначені виконавчі документи другим відповідачем у даній справі не виконані та як вбачається з листа №ДВ/2 від 02.11.2016, що був надісланий державним виконавцем на адресу позивача - підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні.

Крім того, з наявних у справі документів вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» у 2016 році зверталося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, за участю третіх осіб - публічного акціонерного товариства «Мостобуд», Товарної біржі «ІННЕКС», Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві. Предметом розгляду цього спору були позовні вимоги про зняття майна - автокрана КС - 4561 та автокрана КС - 7471 з розшуку та зняття арешту.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2016 у справі №826/11930/16, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 в задоволенні вказаного позову було відмовлено, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чинністю постанов державних виконавців про накладення арешту на майно.

Крім того, в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 по справі №826/11930/16 суд зауважив, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту його прав.

Згодом, товариство з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про зняття арешту та визнання права власності на спірне майно.

Як вже зазначалось, місцевим господарським судом позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» задоволено повністю.

Колегія суддів із наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги пред'явлено, зокрема, до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (перший відповідач у справі).

Нормою ч. 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

При цьому, звернення з позовом саме до податкової інспекції позивач обґрунтовує, тим, що продавцем спірного майна за протоколами аукціону №3, №4 та договорами купівлі-продажу №1069/10/26-50-16-10 та №1068/10/26-50-16-10 від 04.02.2016 є Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яка при здійсненні дій з реалізації спірного майна не повідомила товариство з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» про накладені на дане майно арешти.

Податкове законодавство регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Інше майно, об'єкти рухомого чи нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного контролюючого органу на зазначених біржах.

Покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі (контракті), що укладається за результатами проведених торгів.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із заходів примусового виконання рішень є накладення державним виконавцем арешту на майно.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З аналізу вказаних норм випливає, що дії по здійсненню зняття накладеного арешту з майна вчиняються органом державної виконавчої служби, яким було накладено такий арешт.

Апелянт обґрунтовуючи свої вимоги, з посиланням на норми чинного законодавства у податковій сфері, зазначає, що заявлені до нього позовні вимоги не належать до компетенції податкової інспекції, а відтак Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві не є тією особою, яка має відповідати за позовом у даній справі.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням не лише в частині покладеного на нього зобов'язання сплатити судовий збір, а і вцілому з рішенням, оскільки, за його твердженнями, податкова інспекція не є належним відповідачем у даній справі.

Положеннями п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 роз'яснено, що господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача. Разом з тим, відхилення клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача і задоволення позову за рахунок неналежного відповідача можуть бути підставою для скасування рішення.

Новим ГПК України передбачено, що залучення/заміна відповідача можлива лише за клопотанням позивача (ст. 48 ГПК України). При цьому, апеляційний суд позбавлений можливості замінити відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги, оскільки судом встановлено, що предмет позову - зняття арешту зі спірного майна та визнання права власності, не відноситься до компетенції Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві та вказаний орган не оспорює право власності позивача.

За таких обставин, судом першої інстанції помилково розглянуто та задоволено позовні вимоги, заявлені до неналежного відповідача у справі №910/282/18.

Слід зазначити, що позивач не позбавлений права звернутись з іншим позовом до належного відповідача.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Згідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на позивача у розмірі 107,45 грн. (враховуючи оскарження апелянтом рішення у частині покладених на Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві судових витрат у сумі 4 775,61 грн.).

Крім того, колегія суддів зазначає про право апелянта на повернення решти суми судового збору за подання апеляційної скарги, але враховуючи, що наразі ним не подано такого клопотання, він не позбавлений права відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 у справі №910/282/18 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 у справі №910/282/18 про задоволення позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі №910/282/18, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві та публічного акціонерного товариства «Мостобуд», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, про зняття арешту з майна та визнання права власності, відмовити повністю.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Метал ЮА» на користь Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 107,45 грн.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 04.02.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко