УХВАЛА

м. Київ

23.01.2019Справа № 910/18113/17
За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон»

На дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/18113/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон»

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРУЖКІВСЬКИЙ ФАРФОРОВИЙ ЗАВОД»

про стягнення заборгованості у розмірі 170 960 046,48 грн

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М.

Представники учасників судового процесу:

від скаржника (боржника): Голіков Д.Д.;

від стягувача (ТОВ «Фінансова компанія «Делоріан»): Риков В.Є.;

від ПАТ «ВТБ «Банк»: не з'явився;

від ДВС: не з'явився

обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 19/2011 від 15.07.2011 в розмірі 4 757 524,87 російськихрублів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2018 у справі № 910/18113/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» прострочену заборгованість по кредиту станом на 27.09.2017 у розмірі 134 586 439,91 грн; строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 01.09.2017 року по 27.09.2017 (включно) у розмірі 1 969 239,30 грн; прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 27.09.2017 у розмірі 25 871 562,28 грн; прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 27.09.2017 у розмірі 4 701 473,83 рос.рублів (що за офіційним курсом гривні до російського рубля, встановленим НБУ станом на 27.09.2017 становить 2 156 519,03 грн); прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 25.09.2017 у розмірі 192 753,91євро (що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ станом на 29.09.2017 становить 5 994 296,75 грн.); 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 01.06.2017 по 27.09.2017 (включно) у розмірі 18 035,13 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 у розмірі 94 469,73 грн; 3% (три проценти) річних за прострочення сплати процентів за період з 03.05.2017 по 27.09.2017 у розмірі 56 051,04 рос. рублів (що за офіційним курсом гривні до російського рубля, встановленим НБУ станом на 27.09.2017 становить 25 710,05 грн); 3% (три проценти) річних за прострочення сплати процентів за період з 03.05.2017 по 27.09.2017 (включно) у розмірі 2 377,29 євро (що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ станом на 29.09.2017 становить 73 929,40 грн); інфляційні втрати у зв'язку з простроченням сплати кредиту в гривні, нараховані за період з 01.06.2017 по 27.09.2017 у розмірі 117 100,69 грн; інфляційні втрати у зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні, нараховані за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 у розмірі 52 744,20 грн; та судовий збір у розмірі 240 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 виправлено описки, допущені в рішенні Господарського суду міста Києва від 02.02.2018 у справі № 910/18113/17, у вступній частині рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2018 у справі № 910/18113/17 дату рішення суду слід читати «02.02.2018» замість « 12.02.2018» та викладено п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2018 у справі № 910/18113/17 в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» (місцезнаходження: 79069, м. Львів, Шевченківський р-н, вул. Т. Шевченко, буд. 21, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (місцезнаходження: 01004, м. Київ, бул. Т. Шевченка/ вул. Пушкінська, буд 8/26, ) прострочену заборгованість по кредиту станом на 27.09.2017 у розмірі 134 586 439,91 грн.; строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 01.09.2017 року по 27.09.2017 (включно) у розмірі 1 969 239,30 грн.; прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 27.09.2017 у розмірі 25 871 562,28 грн.; прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 27.09.2017 у розмірі 4 701 473,83 рос.рублів (що за офіційним курсом гривні до російського рубля, встановленим НБУ станом на 27.09.2017 становить 2 156 519,03 грн.); прострочену заборгованість по сплаті процентів станом на 25.09.2017 у розмірі 192 753,91євро (що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ станом на 29.09.2017 становить 5 994 296,75 грн.); 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 01.06.2017 по 27.09.2017 (включно) у розмірі 18 035,13 грн.; 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 у розмірі 94 469,73 грн.; 3% (три проценти) річних за прострочення сплати процентів за період з 03.05.2017 по 27.09.2017 у розмірі 56 051,04 рос. рублів (що за офіційним курсом гривні до російського рубля, встановленим НБУ станом на 27.09.2017 становить 25 710,05 грн.); 3% (три проценти) річних за прострочення сплати процентів за період з 03.05.2017 по 27.09.2017 (включно) у розмірі 2 377,29 євро (що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ станом на 29.09.2017 становить 73 929,40 грн.); інфляційні втрати у зв'язку з простроченням сплати кредиту в гривні, нараховані за період з 01.06.2017 по 27.09.2017 у розмірі 117 100,69 грн.; інфляційні втрати у зв'язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні, нараховані за період з 12.04.2017 по 27.09.2017 у розмірі 52 744,20 грн.; та судовий збір у розмірі 240 000,00 грн.».

13.03.2018 Господарським судом міста Києва видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/18113/17.

29.03.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» подано заяву про виправлення описки в ухвалі та помилки в наказі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 у справі № 910/18113/17 заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про виправлення описки в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 та помилки в наказі від 13.03.2018 у справі № 910/18113/17 задоволено. Виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.02.2018 у справі № 910/18113/17.

15.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про заміну кредитора (позивача) правонаступником.

Ухвалою суду від 07.09.2018 заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» про заміну кредитора (позивача) правонаступником - задоволена; замінено сторону - Акціонерне товариство «ВТБ Банк», його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Делоріан».

11.01.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон", в якій останній просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 57858029 від 06.12.2018 прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною.

Ухвалою суду від 15.01.2019 розгляд скарги призначено на 23.01.2019. Повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Савко Ліану Олегівну) про подання скарги. Повідомлено Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан", відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Савко Ліану Олегівну) про призначення судового засідання для розгляду скарги на 23.01.2018. Запропоновано Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк", Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та державному виконавцю подати заперечення проти скарги, з наданням доказів на підтвердження заперечень, у строк до 23.01.2019

У судовому засіданні 23.01.2019 представник скаржника надав усні пояснення з приводу поданої скарги, відповідно до яких останню підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник стягувача у даному судовому засіданні надав усні пояснення з приводу поданої скарги, відповідно до яких останню підтримав у повному обсязі.

Представники ВДВС, ПАТ "ВТБ Банк" та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на те, що згідно ч.4 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» може бути розглянута судом у судовому засіданні 23.01.2019.

В обґрунтування поданої скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон» посилається на те, що дії державного виконавця відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни щодо арешту рухомого майна ТОВ «Регіон» є такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки постанова про арешт майна не містить детального опису об'єктів боржника, що підлягають арешту.

Дослідивши матеріали поданої скарги господарський суд приходить до висновку про її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5 та 7 згадуваного нормативного акту передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах.

На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз. 2 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даним бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова виконавчої служби суперечить вищенаведеним нормам законодавства, оскільки стосується арешту всього майна, а не конкретного індивідуально визначеного; арешт накладено на майно без проведення його опису.

Також судом зазначається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі № 910/18113/17 було визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни про відкриття виконавчого провадження № 57858029 від 06.12.2018.

У зв'язку зі скасуванням судом постанови про відкриття виконавчого провадження остання не породжує жодних правових наслідків з моменту її прийняття.

Оскільки постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни про відкриття виконавчого провадження № 57858029 від 06.12.2018 була скасована, то остання не породила жодних правових наслідків з моменту її ухвалення, тобто з 06.12.2018, у зв'язку з чим постанова про арешт майна боржника № 57858029 від 06.12.2018 також підлягає визнанню неправомірною та скасовується з огляду на те, що остання є похідною від постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, а частиною 4 вказаної статті передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника)

Керуючись наведеними приписами процесуального та матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення - постанова про арешт майна боржника № 57858029 від 06.12.2018 прийнята з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», а відтак скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» щодо визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни про арешт майна боржника № 57858029 від 06.12.2018 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни задовольнити.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савко Ліани Олегівни про арешт майна боржника № 57858029 від 06.12.2018.

3. Згідно з ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.01.2019

Суддя Спичак О.М.