РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 року м. Чернігів справа № 927/911/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву за позовом Приватного підприємства «АГРОКОМ ТРАНС»
18022, АДРЕСА_1
До Приватного транспортного малого підприємства «П.Г.ВНЄШТРАНС»
17580, с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області, вул. Кільцева, 17
про стягнення 21 549 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «АГРОКОМ ТРАНС» до Приватного транспортного малого підприємства «П.Г.ВНЄШТРАНС» про стягнення 16 192,00 грн. попередньої оплати, сплаченої згідно договору поставки № 02032018/1 від 02.03.2018р., 788,74 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 362,00 грн. трьох процентів річних з простроченої суми та 4 206,37 грн. пені за невиконання зобовязань щодо повернення попередньої оплати за товар.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо поставки товару та повернення попередньої оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.12.2018р.:

позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив протягом пяти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення до 18 січня 2019 року включно.

У встановлений господарським судом процесуальний строк відзив на позовну заяву відповідачем поданий не був.

Вказана вище ухвала суду від 20.12.2018р., що направлялась відповідачеві на адресу, вказану позивачем і яка відповідає адресі, наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, була отримана адресатом 21.12.2018р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 114.

Таким чином, відповідач належним чином був повідомлений про розгляд Господарським судом Чернігівської області позовної заяви Приватного підприємства «АГРОКОМ ТРАНС».

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «АГРОКОМ ТРАНС» зареєстроване в якості субєкта господарювання 30.10.2012р., про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 012231.

Приватне транспортне мале підприємство «П.Г.ВНЄШТРАНС» зареєстроване в якості субєкта господарювання 02.03.1993р., про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 1 054 120 0000 000321.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново господарськими визнаються цивільно правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

02 березня 2018 року між Приватним підприємством «АГРОКОМ ТРАНС» в особі директора ОСОБА_1 (Покупець) та Приватним транспортним малим підприємством «П.Г.ВНЄШТРАНС» в особі директора ОСОБА_2 (Продавець) був укладений договір поставки № 02032018/1 (надалі Договір), який вступає в силу з моменту його належного підписання Сторонами та діє до повного його виконання; складений українською мовою в двох автентичних екземплярах при повному розумінні Сторонами умов та термінології по одному екземпляру для кожної із Сторін.

За умовами Договору (п. 1.1, 2.1, 4.1 та 4.2), Продавець зобовязався передати у власність Покупця, а Покупець забрати і оплатити кукурудзу 3 кл (Товар).

Кількість Товару 200 т (+/- 10 %). Одиниця виміру Товару, що поставляється на умовах даного Договору, є метрична тоннажність.

Датою поставки вважається фактична дата приймання Товару.

Перехід права власності на Товар здійснюється в момент фактичного приймання Товару Покупцем.

В Договорі (п. 3.1, 3.2 та 5.1 5.3) сторони визначили, що ціна Товару за одиницю виміру Товару становить 4600 грн. з ПДВ.

Загальна вартість цього Договору становить суму вартості Товару, зазначеного у видаткових накладних, та/або актах приймання-передачі до даного Договору.

Розрахунок здійснюється на поточний рахунок або готівкою за домовленістю сторін.

Оригінали наступних виданих документів Продавець надає Покупцю протягом 1 (одного) банківського дня з моменту поставки Товару:

рахунок-фактуру;

видаткову накладну.

Датою оплати є дата оплати коштів Покупцем в повному обсязі.

03 березня 2018 року відповідачем було виставлено позивачеві рахунок фактуру № 5 на суму 920 000,00 грн. для оплати 200 т кукурудзи.

Платіжними дорученнями від 05.03.2018р. № 203 на суму 460 000,00 грн. та від 06.03.2018р. № 204 на суму 460 000,00 грн. позивач перерахував відповідачеві 920 000,00 грн. в рахунок оплати товару (200 т кукурудзи).

На підставі видаткової накладної від 07.03.2018р. № 4 відповідач відвантажив позивачеві товар кукурудзу в кількості 196,480 тон на загальну суму 903 808,00 грн.

Поставлений відповідачем товар був отриманий особисто директором позивача ОСОБА_1, що підтверджується його підписом на копії вказаної вище видаткової накладної, скріпленим печаткою підприємства.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний договір являється договором поставки. Тому до нього застосовуються загальні положення про купівлю продаж, встановлені в § 1 «Загальні положення про купівлю продаж» глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту Договору, строки поставки товару сторонами встановлені не були. Тому, з урахуванням вказаних вище положень законодавства, обовязок поставки залишку передбаченого умовами договору товару виникає у відповідача після предявлення йому позивачем відповідної вимоги.

Позивачем не було надано доказів предявлення відповідачеві вимоги про поставку 3,52 т кукурудзи на суму 16 192,00 грн.

Із доданих до позовної заяви документів вбачається, що 08.05.2018р. позивачем було направлено відповідачеві вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 16 192,00 грн.

У відповідності з ст. ст. 610, 612, 613 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Враховуючи те, що строк поставки залишку передбаченого умовами договору товару не настав, відповідача не можна вважати таким, що порушив зобовязання.

Посилання позивача на виникнення у відповідача обовязку по поверненню грошових коштів судом відхиляється, виходячи з наступного:

Згідно ст. ст. 692, 693 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки умовами договору не передбачено здійснення покупцем попередньої оплати за товар, і, як було встановлено під час розгляду справи, строк виконання зобовязань по поставці товару не настав, підстави для повернення грошових коштів на даний час відсутні.

Враховуючи те, що відповідачем не було порушено умови зобовязання, підстави для застосування до нього заходів цивільної відповідальності відсутні.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 173 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 205, 526, 530, 626, 655, 662, 663, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. 233, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «АГРОКОМ ТРАНС» до Приватного транспортного малого підприємства «П.Г.ВНЄШТРАНС» про стягнення 21 549 грн. 11 коп. заборгованості залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 31.01.2019р.

Суддя А.С.Сидоренко