ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 910/7838/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання - Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Тарасенко О.М. (довіреність №38 від 01.01.2019),

від відповідача: Щербак Є.М. (довіреність б/н від 14.05.2018),

від третьої особи 1: Ярошенко А.С. (довіреність №27-23305/18 від 23.11.2018),

від третьої особи 2: представник не з'явився,

від третьої особи 3: представник не з'явився,

від третьої особи 4: представник не з'явився,

від третьої особи 5: представник не з'явився,

від третьої особи 6: представник не з'явився,

від третьої особи 7: представник не з'явився,

від третьої особи 8: представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс»

на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018, повний текст якого складено та підписано 12.10.2018

у справі №910/7838/18 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс»

до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 2. ОСОБА_5, 3.ОСОБА_1, 4.ОСОБА_2, 5.ОСОБА_3, 6.ОСОБА_4, 7.ОСОБА_23, 8.ОСОБА_24

про визнання застави припиненою та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі-відповідач) про визнання припиненим договору застави № НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 та зобов'язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 та зобов'язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави, у зв'язку із погашенням суми заборгованості по кредитним договорам.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2018 року у справі №910/7838/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що не наведено обґрунтованих підстав для визнання припиненим договору застави № НКЛ -20028592 від 27.09.2013 року. Натомість докази наявні в матеріалах справи підтверджують те, що визнання недійсними договорів поруки на підставі рішень суду, а також нікчемність договорів поруки на підставі вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», поновлення заборгованості ТОВ «Айбокс» за кредитними договорами з урахуванням вимог п.п.3.2.,3.3 Договору застави вказує про наявність зобов'язань у позивача за договором застави № НКЛ - 20028592 від 27.09.2013 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції від 02.10.2018, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було взято до уваги постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, залишену без змін постановою Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №910/3896/17, а також постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 у справі №826/2152/16. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції встановлює відсутність погашення заборгованості перед відповідачем, що протирічить постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №910/3896/17, в якій зазначено протилежне, щодо погашення заборгованості перед відповідачем (абз.10 ст.8 та абз.1 ст.9 постанови). Також, зазначив, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №756/9470/16-ц, на які суд першої інстанції посилається в своєму рішенні на сьогоднішній день оскаржене в касаційному порядку, а виконання зупинено, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.09.2017. Зазначив також, що висновки суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні стст.76-79, 91 ГПК України, які б підтверджували погашення суми заборгованості перед відповідачем, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки спростовуються постановою Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №910/3896/17 та постановою приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ВП №55410023 від 21.12.2017 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.11.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Руденко М.А., судді: Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №910/7838/18 до розгляду на 15.01.2019.

14.11.2018 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

27.11.2018 Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому також просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 залучено до участі у справі №910/7838/18 третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, та повідомлено учасників процесу про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

10.01.2019 позивачем подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи копії постанови Київського апеляційного суду від 17.12.2018 по справі №753/13718/16.

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

15.01.2019 залученні до участі у справі треті особи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи (а.с. 70-83 т.2), однак поважних причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю зазначених учасників справи, оскільки відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, участь у судовому засіданні учасників процесу суд не визнавав обов'язковою. Також, колегією суддів враховано, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13.09.2013 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс", як позичальником, був укладений Договір кредитної лінії №НКЛ-2002859 (далі-кредитний договір 1), відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (а.с.9-11 т.1).

У відповідності до умов п.п.1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору 1, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64 000 000 грн. зі сплатою за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.09.2016. Повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п.п. 1.11 цього договору. У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п. 1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 23% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором.

Крім того, 22.05.2014 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс", як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 (далі-кредитний договір 2), відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (а.с.12-14 т.1).

У відповідності до умов п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору 2, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 80 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2017. Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту у відповідності до зміни максимального ліміту заборгованості згідно зазначеного графіку, але в будь-якому разі не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п.п.1.11 цього договору. У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п.1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 23% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами, 22.01.2014 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як заставодержателем, та товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс", як заставодавцем, був укладений договір застави №НКЛ-2002859/S-3 з урахуванням додаткового договору від 22.05.2014 року до договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року, за яким заставодавець передав заставодержателю обладнання, що зазначено в додатку №1 до договору застави.

Також, в забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами було укладено:

- Договір застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс», предметом якого є обладнання, що зазначено в додатку № 1 до цього договору, загальною заставною вартістю за погодженням сторін 753 744,76 грн;

- Договір застави корпоративних прав №НКЛ-2002859/S-І від 31.10.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та Компанією «Бенезія Інвестментс Лімітед» з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 31.07.2014, предметом якого є корпоративні права ТОВ «Айбокс», а саме частка у розмірі 1 500 000,00 грн., що становить 100% від статутного капіталу ТОВ «Айбокс», загальною заставною вартістю за погодженням сторін 1 500 000,00 грн;

- Договір застави корпоративних прав №НКЛ-2002859/S-3 від 31.10.2013, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Компанією «Ардо Істеблішмент Лімітед» з урахуванням додаткової угоди до цього Договору від 31.07.2014, предметом якого є корпоративні права ТОВ «Сітібокс», а саме частка у розмірі 46 000,00 грн, що становить 100% від статутного капіталу ТОВ «Сітібокс», загальною заставною вартістю за погодженням сторін 46 000,00 грн;

- Договір застави корпоративних прав №НКЛ-2002859/S-2 від 31.10.2013, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Компанією «Сінола Трейдінг Лімітед» з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 31.07.20214, предметом якого є корпоративні права ТОВ «Мінола Україна ЛТД», а саме частка у розмірі 44 000,00 грн, що становить 100% від статутного капіталу ТОВ «Мінола Україна ЛТД», загальною заставною вартістю за погодженням сторін 44 000,00 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами були укладені:

- Договір поруки №П-2002859-5 від 25.06.2014 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_14, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_5, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-7 від 25.06.2014 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_12, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-8 від 25.06.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_13, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-9 від 25.06.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_15, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-10 від 25.06.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_16, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859-11 від 25.06.2014 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як кредитором, та ОСОБА_17, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859/3 від 31.07.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк», як кредитором, та ОСОБА_19, як поручителем;

- Договір поруки №П-2002859/4 від 31.04.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк», як кредитором, та ОСОБА_20, як поручителем.

За твердження позивача, у зв'язку з несвоєчасним виконанням позичальником зобов'язань за кредитними договорами банком було здійснено повне погашення суми заборгованості по договорам шляхом списання коштів з рахунків поручителів, що підтверджується постановою Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №910/3896/17, та шляхом стягнення простроченої заборгованості, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 року (а.с.15-17 т.1), який було укладено в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 1, та зобов'язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погашення в тому числі поручителями заборгованості за кредитними договорами у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Таким чином, внаслідок укладення Договору між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до положень ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач стверджує, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням позичальником зобов'язань за кредитними договорами банком було здійснено повне погашення суми заборгованості по договорам шляхом списання коштів з рахунків поручителів та шляхом стягнення суми простроченої заборгованості.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.572 Цивільного кодексу України, яка кореспондуються з положеннями статті 1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Однією з підстав припинення права застави, визначеного в пункті 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України та статті 28 Закону України "Про заставу", є припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Правові засади припинення зобов'язань визначені главою 50 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізація предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно із п.3.2, 3.3 договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 року, право застави припиняється: у випадку припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; у випадку реалізації предмета застави; у випадку набуття заставодежателем права власності на предмет застави; у випадку виконання завставодавцем та позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього належним чином та в повному обсязі; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. При частковому виконанні забезпечених заставою зобов'язань, застава зберігається у початковому обсязі.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом міста Києва розглядався спір за позовом публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" 229 840 650,69 грн заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами, з яких: 64 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 690 552,29 грн пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 913706,71 грн трьох відсотків річних від суми простроченого тіла кредиту, 34 314 520,59 грн заборгованості по процентам, 1 472 227,29 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 147 732,69 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 3 257 600,00 грн штрафу за кредитним договором 1 (112796339,57 грн); 80 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 3 900 860,26 грн пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 378 581,63 грн 3% річних від суми простроченого тіла кредиту, 31 105 753,43 грн заборгованості по процентам, 1 444 216,11 грн пені за несвоєчасне повернення процентів, 142 899,69 грн 3% річних від суми прострочених процентів, 72 000,00 грн. штрафу за кредитними договором 2 (117044311,12 грн).

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року у справі №910/3896/17 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 12.04.2018 року, рішення суду першої інстанції скасовано частково та резолютивну частину викладено в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1 125 959,47 грн. заборгованості за кредитом, 413 180,86 грн. процентів за користування кредитом, 152 832,54 грн. пені за прострочення погашення кредиту, 16 102,76 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом. В іншій частині позовних вимог відмовити". Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 26.03.2018 року, виправлено допущені описки в описовій частині постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року шляхом внесення відповідних змін, а саме замінено: на сторінці 10 в п'ятому абзаці та на сторінці 11 в п'ятому абзаці помилково вказані "кредитним договором № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року" та "договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року", на "Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 року"; на сторінці 10 в четвертому абзаці помилково зазначені "кредитним договором № НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 року" на "Договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року"; на сторінці 9 в другому абзаці "повне" на "часткове" та на сторінці 9 в третьому абзаці "частково" на "повне"; на сторінці 10 в четвертому абзаці "з 12.02.2015 року" на "04.02.2015 року" та на сторінці 10 в п'ятому абзаці "ОСОБА_5" на "ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_21, ОСОБА_16 та ОСОБА_17". В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року залишено без змін.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року по справі №910/3896/17 зазначено, що публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" 04.02.2015 та 12.02.2015, на підставі умов вказаних договорів поруки № П-2002859-5, № П-2002859-7, № П-2002859-8, № П-2002859-9, № П-2002859-10, № П- 2002859-11 з депозитних та поточних рахунків поручителів були списані грошові кошти у загальній сумі 2 366 437,93 дол. США та 40 800 318,64 грн в рахунок погашення кредиту за кредитним договором 2, внаслідок чого відбулось повне погашення заборгованості за відповідним договором. На підставі договору поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014, 04.02.2015 публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" з рахунку поручителя були списані грошові кошти у сумі 4 157 175,04 дол. США в рахунок погашення кредиту за кредитного договору 1, внаслідок чого відбулось часткове погашення заборгованості за відповідним договором (а.с.32-42 т.1).

04.02.2015 Банк списав з депозитного рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_5, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_2, відкритий в АТ "Дельта Банк", 4 157 175,05 дол. США як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 1.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_12, відкритого в АТ "Дельта Банк", 1 950 310,24 дол. США на рахунок НОМЕР_2, та 430 609,90 грн на рахунок НОМЕР_4, які відкриті в АТ "Дельта Банк", як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_5 ОСОБА_13, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_4, відкритий в АТ "Дельта Банк", 2 065 698,32 грн як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_6 ОСОБА_14, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_2, відкритий в АТ "Дельта Банк", 416 127,69 дол. США як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_7 ОСОБА_15, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунки НОМЕР_4, НОМЕР_8, відкриті в АТ "Дельта Банк", 9 804 011, 32 грн як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

12.02.2015 Банк у зв'язку з достроковим розірванням договору банківського вкладу №005-09509-291214 від 29.12.2014 для реалізації поруки зарахував з поточного рахунку НОМЕР_9 ОСОБА_16 25 000 000,00 грн на транзитний рахунок банку НОМЕР_10, які цього ж дня зараховані на рахунок НОМЕР_4, відкритий в АТ "Дельта Банк" як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

12.02.2015 Банк у зв'язку з достроковим розірванням договору банківського вкладу №006-09509-291214 від 29.12.2014 для реалізації поруки зарахував з поточного рахунку НОМЕР_11 ОСОБА_17 3 500 000,00 грн на транзитний рахунок банку НОМЕР_12, які цього ж дня зараховані на рахунок НОМЕР_4, відкритий в АТ "Дельта Банк" як погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 2.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 21.12.2017 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №910/3896/17 виданого 30.10.2017 року про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1 125 959,47 грн. заборгованості за кредитом, 413 180,86 грн процентів за користування кредитом, 152 832,54 грн пені за прострочення погашення кредиту, 16 102,76 грн 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом (а.с.43 т.1).

При цьому, 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" (а.с.114 т.1).

02.10.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" (а.с.115 т.1).

28.09.2015 року за результатами проведеної перевірки в межах ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, складено протокол №80, яким виявлено нікчемним договір поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 (а.с.73-75 т.1).

На підставі зазначеного правочину 04.02.2015 було здійснено штучне погашення заборгованості ТОВ «Айбокс» за кредитним договором 1 з рахунків ОСОБА_5 в сумі 4 157 175, 05 доларів США шляхом коригування структури банківського балансу без реального надходження коштів, внаслідок чого поручитель ОСОБА_5 отримав право зворотної вимоги до позивача, заставодавців та поручителів.

22.12.2015 року відповідачем направлено позивачу та поручителю (ОСОБА_5) повідомлення про нікчемність договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 на підставі п.п.1, 2, 3, 5, 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с.76-78 т.1).

Крім того, на виконання вищезазначених наказів здійснено повернення коштів, списаних на виконання вищевказаного договору поруки.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року по справі №756/9470/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 року, визнано недійсним договір поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5; визнано відсутнім у ОСОБА_5 права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 (кредитний договір 1), укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Айбокс», яке виникло на підставі договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 (а.с.95-112 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано з Оболонського районного суду м. Києва цивільну справу №756/9470/16-ц. Зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року до закінчення касаційного провадження. (а.с.125 т.1).

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, було визнано недійсними договір поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5, який було укладено в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 1.

Щодо посилань скаржника на відкриття касаційного провадження та зупинення виконання рішення судів по справі №756/9470/16-ц до закінчення касаційного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

В силу положень ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно із ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

В силу положень ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиціальні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У цьому контексті зупинення виконання рішення апеляційного суду судом касаційної інстанції не змінює та не встановлює іншого порядку та строку набрання таким рішенням законної сили, а також не спростовує факти та обставини, ним встановлені, а лише зупиняє його примусове виконання на певний, визначений законом строк.

Зважаючи на зазначене, колегією суддів відхиляються посилання скаржника на не набрання законної сили рішеннями Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року по справі №756/9470/16-ц у зв'язку з відкриттям касаційного провадження та зупинення виконання рішення до закінчення касаційного провадження, а також відсутність преюдиціального значення цього рішення щодо обставин, ним встановлених, для вирішення даного спору.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року по справі №826/2152/16 визнано протиправними дії та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним, зокрема, договору поруки №П 2002859-6 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_5 та AT «Дельта Банк».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 року по справі №826/2152/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року змінено, виклавши пункт другий її резолютивної наступним чином: «Визнати протиправними дії та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича оформлені повідомленнями про нікчемність правочинів № 3699 та 3701 від 22 грудня 2015 року щодо визнання нікчемними:

- Договору Поруки № П 2002859-5 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_14 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-6 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_5 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-7 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_12 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-8 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_13 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-9 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_15 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-10 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_16 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-11 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_17 та AT «Дельта Банк»;

- Договору про відступлення права вимоги №8/l-VIP від 12.02.2015 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент»».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року у справі №826/2152/16 залишено без змін (а.с.126-132 т.1).

Статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було покладено обов'язок забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації на предмет виявлення нікчемних правочинів з підстав, визначених частиною третьою наведеної статті.

У відповідності до даної норми рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлюються у формі саме повідомлення про нікчемність правочинів.

Тобто, Фонд лише виявляє правочини, що вже є нікчемними в силу ч.3 ст.38 Закону, і повідомляє про них, а не визнає чи робить їх нікчемними саме своїми рішеннями.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №910/21976/16 та від 19.07.2018 у справі №910/7084/16.

Таким чином, сама по собі нікчемність правочинів, передбачених ч.3 ст.38 Закону, не залежить від наявності чи відсутності вищевказаного рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Такі правочини є нікчемними в силу частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не визнані такими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адже на останню покладено обов'язок виключно щодо виявлення нікчемних правочинів неплатоспроможного банку, яким є АТ "Дельта Банк".

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 року по справі №826/2152/16, оскільки скасування у судовому порядку повідомлень про нікчемність не тягне за собою визнання дійсними таких правочинів, нікчемність яких встановлена законом та не спростовує самого факту нікчемності правочину, якщо він таким є.

Отже, визнання недійсним договору поруки №П-2002859-6 від 25.06.2014 рішенням суду з мотивів його нікчемності з підстав, передбачених законом, унеможливлює припинення на даний час забезпечувальних зобов'язань за договором застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, оскільки основне зобов'язання не може вважатись таким, що достовірно і належно виконано боржником (поручителем).

Крім того за правилами частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання, зокрема, Договір застави № НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 . Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника. При цьому частиною першою статті 512 цього Кодексу передбачено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс» у задоволенні позовних вимог про визнання припиненим Договору застави № НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013, з огляду на не погашення кредитної заборгованості.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс» у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по договору застави №НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки останні є похідними від позовних вимог про визнання припиненим договору застави № НКЛ-2002859/S-2 від 27.09.2013.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи скаржника з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс»

на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2018 у справі №910/7838/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс».

4.Матеріали справи №910/7838/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2019.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко