СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"22" січня 2019 р. Справа № 905/2842/17

Східний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді (доповідача):Чернота Л. Ф.
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№247Д/3) Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від за скаргами на дії18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука Віталія Григоровича з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17
у справі за позовом до про№905/2842/17 (суддя - Е. В. Зекунов) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область стягнення 9 235 735,51 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) у справі №905/2842/17 у задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука Віталія Григоровича з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення 9 235 735,51 грн. відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №15/1-37 від 08.01.2019 року, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скарги Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17.

Також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17.

Одночасно апелянтом подано клопотання №15/1-38 від 08.01.2019 року про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Пушай В. І.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом Донецьокї області у судовому засіданні 18.12.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали. Повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 116 та ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, строк на апеляційне оскарження сплив 02.01.2019 року.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область направило останню на адресу Східного апеляційного господарського суду кур'єрською службою.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що на кур'єрському пакеті (конверті), в якому надійшла апеляційна скарга, відсутня дата оформлення поштового відправлення, що не дає змоги встановити коли саме скаржник звернувся із апеляційною скаргою до суду.

При цьому, за штрихкодовим ідентифікатором (індивідуальним номером), наявним на кур'єрському пакеті (конверті), вбачається тільки інформація стосовно дати отримання поштового відправлення (апеляційної скарги) одержувачем, тобто - Східним апеляційним господарським судом (вх. №20 від 10.01.2019 року).

З урахуванням вищезазначених обставин, датою звернення апелянта до суду є 10.01.2019 року.

Тобто, відповідач звернувся до суду із пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, на 8 днів.

Разом з тим, частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (ч. 3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали він отримав лише 27.12.2018 року, в підтвердження чого ним надано копію першої сторінки оскаржуваної ухвали з відповідним вхідним номером та датою та копію поштового конверта, в якому надійшла зазначена ухвала на його адресу.

Зазначені обставини також підтверджуються наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що відповідачем дійсно отримано оскаржувану ухвалу 27.12.2018 року (а. с. 147, т. 5).

Вимога щодо подачі апеляційної скарги в межах встановленого на це строку, а також можливість його поновлення судом в разі доведеності поважності причин такого пропуску передбачена у ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова заявнику у відновленні процесуального строку є обмеженням гарантованого статтями 55, 129 Конституції України права на судовий захист та права на оскарження судового рішення. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, зазначені у ньому причини пропуску з відповідними доказами на їх підтвердження, враховуючи незначний термін пропуску строку на подання апеляційної скарги, що становить 8 днів, Східний апеляційний господарський суд вважає, що апелянтом за поважних його пропущено, тому клопотання Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область про поновлення пропущеного процесуального строку на поданння скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) у справі №905/2842/17 підлягає задоволенню.

Окрім того, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору та ставки судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1 921,00грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»).

Таким чином, заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17.

Зазначена сума судового збору сплачена не була. Втім, як уже було зазначено, Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область звернулось до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції та втрати керування майновими комплексами 7 структурних підрозділів, які знаходяться на непідконтрольній Україні території, підприємство знаходиться у вкрай важкому фінансовому стані.

Зазначає, за період 2014-2017 років розмір недоотриманої тарифної виручки сягнув понад 300 млн. грн.

Також вказує, що з метою подолання фінансової кризи в ПАТ "Донецькоблгаз" вимушено запроваджено чотириденний робочий тиждень, відбувається скорочення чисельності штату та значне скорочення витрат.

Крім того, посилається на накладення арешту на рахунки підприємства та його відокремлених структурних підрозділів.

Розглянувши подане відповідчем клопотання та наведені у ньому обставини, апеляційний суд зазначає наступне.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» заява N28249/95).

Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02). При цьому, суд в якості «законної мети» визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N68490/01, п. 57).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у новій редакції), передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження підстав для звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору в межах умов передбачених законодавством та з врахуванням майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування поданого клопотання, не передбачені в числі умов відтрочення сплати судового збору. Окрім того, заявником всупереч вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не надано жодних доказів, які б підтверджували, що він зможе сплатити судовий збір до ухвалення рішення у справі, що обумовлює неможливість задоволення такого клопотання апеляційним судом.

Разом з тим, законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге, покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Водночас безпідставне звільнення, відстрочення та розстрочення юридичній особі сплати судового збору за відсутності належних та допустимих доказів суперечить завданню та меті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору у частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору» та може розцінюватися як надання певних процесуальних переваг заявнику перед іншими учасниками судового процесу, які зобов'язані сплачувати такий збір.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що простого факту відсутності у сторони коштів для оплати судового збору самого по собі недостатньо для безумовного висновку про необхідність відстрочити апелянту сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору, а також з огляду на імперативні приписи статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання №15/1-38 від 08.01.2019 року Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17.

Зазначені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для застосування наслідків, які передбачені у ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Згідно з ч. 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем, визначеним в порядку ч. 1 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) у справі №905/2842/17 - залишити без руху.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме:

- сплатити судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) у справі №905/2842/17 та надати до Східного апеляційного господарського суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів - УК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37999654; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 2002; код класифікації доходів бюджету - 22030101; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті; Східний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

3. Роз'яснити апелянту, що в разі неусунення вказаних недоліків в установлений строк, апеляційна скарга згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, яка застосовується в силу ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Л.Ф. Чернота