СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2019 р. Справа № 922/3506/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

від позивача - ОСОБА_3. - на підставі ордеру Серії ПТ №042174 від 01.12.2017р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2, м.Харків, (вх.№58 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 (суддя Присяжнюк О.О., постановлену в м.Харків, час постановлення ухвали - не зазначено, дата складення повного тексту - 20.12.2018р.)

за позовом: Фізичної особи ОСОБА_2, м.Харків,

до відповідача: Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків,

про визнання недійсним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

19.12.2018р. фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якій просив суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у господарській справі, розглядати справу за правилами загального позовного провадження; визнати недійсним та скасувати Рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № - 118 р/к від 25.10.2018р. про закриття провадження у справі №1/02-11-17; зобов'язати Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України поновити провадження у справі № 1/02-11-17, відкрите на підставі Розпорядження Адміністративної колегії Харківського обласного Антимонопольного комітету України № 27-рп/к від 02.03.2017 року; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії; повернуто позовну заяву та додані до неї документи.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі місцевий господарський суд виходив з того, що позивач звернувся до місцевого господарського суду, не як фізична особа-підприємець, а отже даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Фізична особа ОСОБА_2 з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 та направити справу №922/3506/18 для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки викладеним в позовній заяві доводам та обґрунтуванням підстав для звернення з відповідним позовом, що призвело до передчасного висновку про відмову у відкриті провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. у зв'язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/3506/18 сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18; встановлено відповідачу у справі строк до 21.01.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; призначено справу до розгляду на 28.01.2019р.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 28.01.2019р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 та направити справу №922/3506/18 для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, представник відповідача про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені завчасно належним чином (т.1 а.с.196), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

За приписами наведеної норми, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

За змістом процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу. Тобто учасники справи - це суб'єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов'язання (боржник).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливе значення має перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або з законом.

Так, в даному випадку предметом позовних вимог є:

- визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № - 118 р/к від 25.10.2018р. про закриття провадження у справі №1/02-11-17, прийнятим за результатами розгляду заяви фізичної особи, на підставі подання першого відділу досліджень і розслідувань від 02.03.2017р. №104 за ознаками вчинення Фірмою "ТММ" - Товариством з обмеженою відповідальністю порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території;

- зобов'язання Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України поновити провадження у справі № 1/02-11-17, відкрите на підставі Розпорядження Адміністративної колегії Харківського обласного Антимонопольного комітету України № 27-рп/к від 02.03.2017р.

В обґрунтування обраного способу захисту своїх прав в господарському суді позивач - фізична особа ОСОБА_2 посилався на приписи частини 2 статі 20 Господарського кодексу України, а також пункт 7 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, стверджуючи про те, що оскаржуваним рішенням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету було порушено його право як споживача.

Так, споживачем у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів" є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Споживач в силу приписів частини 2 статі 20 Господарського кодексу України має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема:

-визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

-відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

-припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

З огляду на те, що в даному випадку предметом спору є визнання недійсним та скасування рішення прийнятого суб'єктом владних повноважень та зобов'язання вказаного суб'єкта вчинити певні дії, а відтак за своєю суб'єктною та предметною складовою даний спір є неприйнятним з точки зору підвідомчості господарському суду, колегія суддів вважає, що позивачем помилково ототожнюються питання щодо способу захисту свого права та предметної і суб'єктної юрисдикції господарських судів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Частиною 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

При вирішенні питання щодо відмови у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи ОСОБА_2, колегія суддів не вбачає обмеження позивача у доступі до правосуддя, оскільки останній не позбавлений свого права за захистом свого порушеного права звернутись до адміністративного суду.

Колегія суддів також зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було помилково зазначено про те, що даний спір підлягає вирішення в порядку цивільного судочинства, однак вказані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на те, що її резолютивна частина є правильною.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2018р. у справі №922/3506/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29 січня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко