РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/795/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В.,

секретар судового засідання Конашенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ECORESORT"

до відповідача фізичної особи-підприємця Заєць Тетяни Василівни

про стягнення 180 827, 64 грн, з яких основний борг - 124 228, 72 грн, неодержані доходи - 30 334,92 грн, матеріальні збитки - 26 264 грн,

за участю:

представника позивача Бачук Е. С.,

від відповідача представник не з'явився,

ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову.

1.1 Предметом позову є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ECORESORT", в інтересах якого діє адвокат Бачук Еліна Сергіївна, до фізичної особи-підприємця Заєць Тетяни Василівни про стягнення 180 827, 64 грн, з яких основний борг - 124 228, 72 грн, неодержані доходи - 30 334,92 грн, матеріальні збитки - 26 264 грн.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1 Суд відповідно до приписів ст. 120, 121 ГПК України викликав у судове засідання відповідача (ухвала про відкриття провадження у справі від 05.10.2018, ухвали виклики в судове засідання від 01.11.2018, від 20.11.2018, від 14.12.2018, від 21.12.2018).

2.1.1 Відповідач в судові засідання не з'являвся.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. Частиною 11 ст. 242 ГПК України встановлено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі, ухвали про виклик в судове засідання рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті "Судова повістка" на адресу відповідача, яка вказана у позовній заяві та яка підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 20.09.2018 № (сформований на електронний запит Господарського суду Івано-Франківської області). Надсилання ухвал підтверджується відтиском штампу вихідної кореспонденції на звороті цих ухвал.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Як слідує зі статусу рекомендованих поштових відправлень на веб-сайті Укрпошти за №555 (ухвала від 05.10.2018), №080 (ухвала від 01.11.2018), №773 (ухвала від 20.11.2018), №605 (ухвала від 14.12.2018) за місцем виконання операції відділенням зв'язку "м. Івано-Франківськ" 11.10.2018, 03.11.2018, 23.11.2018, 20.12.2018 відповідно були здійснені невдалі спроби вручення поштової кореспонденції адресату.

На адресу суду повернулися поштові відправлення з відміткою відділення поштового зв'язку - "за закінченням встановленого строку зберігання".

У разі, якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і повернуто з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про розгляд даної справи судом (даний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.02.2018 у справі № 910/12099/17, від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17, від 07.06.2018 у справі № 922/3396/17).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

2.2 Відповідач у встановлений судом строк відзиву та будь-яких доказів не надав. А тому згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

2.3 Позивач подав заяву від 14.12.2018 (вх.№19627/18 від 14.12.2018) про уточнення позовних вимог. Суд розцінив вказану заяву, як заяву про зменшення позовних вимог, оскільки вона стосувалася зменшення сум, які позивач просив стягнути з відповідача. Суд прийняв вказану заяву до розгляду (підготовче засідання 14.12.2018). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Зменшення розміру позовних вимог пов'язано з технічною помилкою при визначенні ціни позову.

3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов, пояснення учасників справи.

3.1 Позовна заява від 13.09.2018 (вх.№13820/18 від 17.09.2018) з урахуванням заяви від 14.12.2018 (вх.№19627/18 від 14.12.2018).

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до умов контракту від 01.11.2016 №11-16 здійснив оплату за товар у розмірі 3 784 євро. Однак, відповідач не виконала свої зобов'язання за контрактом щодо поставки товару третім особам на територію республіки Молдови та Італії. Просить стягнути з відповідача 3 784 євро, що за розрахунками позивача в національній валюті становить 124 228, 72 грн. Також зазначає, що внаслідок не здійснення відповідної поставки позивач не виконав умови договору купівлі-продажу від 02.12.2016 №02-12 і не отримав прибуток у розмірі 924 євро, що за розрахунками позивача в національній валюті складає 30 334,92 грн. Посилається на те, що позивачу було завдано збитки у розмірі 800 євро (26 264 грн).

3.2 Відповідач відзив на позов не надав, проти позову не заперечив.

4. Обставини справи, оцінка доказів.

Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

4.1 Між фізичною особою-підприємцем Заєць Т. В., як продавцем, та "Ecoresort" SRL, як покупцем, укладено контракт від 01.11.2016 №11-16 (надалі - контракт).

4.1.1 Умови контракту такі.

- Продавець зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти товар в порядку та на умовах, які передбачені цим контрактом (п. 1.3).

- Під товаром відповідно до даного контракту сторони розуміють пелети (гранули) з хвойних порід. розмір гранул 6-8 мм, згідно з специфікаціями до контракту і інші матеріали відповідно до специфікацій до контракту (п. 1.4).

- Поставка товару здійснюється партіями згідно із заявками покупця, які оформлені і погодженні відповідно до домовленостей сторін (п. 2.1).

- Умови поставки FCA, CPT, FAP по напрямках, які відображені в специфікаціях до контракту, вказуються відповідно до ІНКОТЕРМС в редакції 2010 (п. 2.4).

- Поставка товару здійснюється автотранспортом продавця і покупця на територію Молдови та Італії (п. 2.5).

- Загальна сума контракту орієнтовно становить 100 000 євро (п. 3.1).

- Ціна товару за одиницю зазначається в специфікаціях до контракту в євро, а також в інвойсах, які виставляються продавцем покупцю на оплату. Упакування, маркування та пелети входять у вартість товару (п. 3.2).

- Оплата товару здійснюється в євро шляхом внесення 100% передоплати за товар банківським переказом згідно з виставленими інвойсами на переоплату протягом двох днів після підписання специфікації (п. 3.3).

- Всі витрати і податки щодо укладення і виконання даного контракту, які стягуються на території України, оплачуються продавцем, а за її межами - оплачуються покупцем (п. 3.7).

- Прийом-передача товару оформлюється товарно-транспортною накладною (п. 5.1).

- Всі суперечки, що виникають між сторонами при виконанні цього контракту, у зв'язку з ним, які не врегульовані при переговорах, підлягають остаточному вирішенню відповідно до правил і законів Європейського Союзу та України (п.8.1).

4.1.2 На виконання контракту сторони підписали специфікацію від 09.12.2016 №1, згідно з якою: товар - пелети (гранули) з хвойних порід; кількість - 22 тонни; ціна за одиницю - 172 євро; загальна сума - 3 784 євро.

4.2 ФОП Заєць Т. В. виставила рахунок-фактуру від 09.12.2016 №1 на оплату 22 тонн пелет загальною вартістю 3 784 євро.

4.3 Позивач перерахував відповідачу ФОП Заєць Т. В. 3 754 євро (платіжне доручення від 23.12.2016 №4 на суму 1 870 євро, платіжне доручення від 27.12.2016 35 на суму 1 914 євро).

4.4 Відповідачем не подано доказів, які б підтверджували поставку позивачу на виконання умов договору відповідного товару.

4.5 Між позивачем, як продавцем, та юридичною особою, яка знаходиться в Італії, укладено договір купівлі-продажу від 02.12.2016 №02-12. Відповідно до умов даного договору його предметом є перехід з власності продавця у власність покупця товару - пелет з тирси хвойних порід (п. 2.1). Вартість включає транспортні витрати до покупця (п. 4.2). Вартість товару визначається в євро і не включає ПДВ (п. 4.3).

4.5.1 Згідно з фактурою від 21.12.2016 №1/16 покупець на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2016 №02-12 перерахував позивачу 4708 євро за деревні пелети кількістю 22 тонни.

5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

5.1 Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регулюється ЗУ «Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч.1 ст. 4 даного закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Ст. 32 цього закону, яка відноситься до колізійних норм щодо правочинів, визначає, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи те, що сторони в договорі передбачили застосування матеріального права України, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство України.

5.2 Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

5.3 Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми, сплаченої йому відповідно до умов контракту.

5.3.1 За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України). Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до наведеного договір, укладений між позивачем і відповідачем, є договором поставки.

5.3.2 На підставі господарського договору між суб'єктами господарювання виникають господарські зобов'язання, в силу яких один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В договорі сторони передбачили, що покупець здійснює 100% попередню оплату товару. Позивач здійснив попередню оплату товару на суму 3 784 євро, а відповідач відповідно до умов договору товар не поставив, вказану суму не повернув позивачу.

5.3.3 В ч. 2 ст. 693 ЦК України визначено, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

5.3.4 Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими.

5.4 Позивач також просить стягнути з відповідача збитки у вигляді неодержаних доходів у розмірі 30 334, 92 грн (924 євро) та матеріальні збитки у розмірі 26 264 грн (800 євро).

5.4.1 Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною. Дані норми кореспондуються з приписами ст. 22 ЦК України

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності в разі здійснення зовнішньоекономічної операції і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати.

Враховуючи вищевикладене, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. При цьому при визначенні розміру упущеної вигоди слід враховувати точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином.

5.4.2 Як упущену вигоду позивач визначає різницю у розмірі 924 євро між вартістю товару, за яку він погодив купити пелети у відповідача, та сумою, за яку планував продати відповідні пелети іноземному контрагенту.

Позивач не довів такого розміру упущеної вигоди, оскільки не вказав, який саме прибуток він би отримав за вирахуванням податків та витрат, які він відповідно до умов договору мав би оплатити за межами території України, в тому числі транспортні витрати.

При цьому на підтвердження упущеної вигоди позивач надав договір укладений з іноземним контрагентом на поставку товару, а також рахунок, згідно з яким вказаний контрагент перерахував позивачу 4 708 євро.

У позовній заяві вказано, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором позивач не поставив відповідний товар іноземному контрагенту, а тому останній розірвав з ним договір. Однак, позивач не надав доказів, які б підтверджували заяви іноземного контрагента про розірвання договору і повернення останньому 4 708 євро.

Крім того, позивач не довів, що тільки неправомірні дії винної особи стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості отримати прибуток і він не поставив іноземному контрагенту погоджений товар, закупивши його в іншого продавця.

За таких обставин, ТОВ "ECORESORT" не довело суду понесення збитків у вигляді упущеної вигоди.

5.4.3 Позивач також заявив вимоги про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 26 264 грн (800 євро). Визначив вказані збитки, як витрати, які позивач здійснював для добирання представника позивача до місцезнаходження відповідача для відвантаження товару, проживання в цей період в готелі, відправлення вантажного автомобіля для завантаження пелетів.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Жодних доказів, які б підтверджували понесення позивачем відповідних витрат, ТОВ "ECORESORT" не надало.

5.5 Отже, вимоги про відшкодування упущеної вимоги та матеріальних збитків є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

6. Висновок суду.

6.1 Позов слід задовольнити частково - з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за контрактом від 01.11.2016 № 11-16 у розмірі 124 228, 72 грн.

7. Судові витрати.

7.1 Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

7.1.1 Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як судові витрати позивач визначив судовий збір у розмірі 3 463, 89 грн.

7.1.2 Враховуючи, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог в розмірі 56 598, 92 грн, судовий збір в розмірі 1 646 грн залишається за позивачем.

Отже, розмір судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, які суд задовольняє, становить 1 863, 43 грн.

7.2.1 До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1. ч. 3 ст. 123 ГПК України).

У позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв'язку з наданням професійної правничої допомоги становить 20 000 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вказаних доказів позивач не надав, а тому відсутні підстави для стягнення вказаної суми при винесенні рішення.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 145, 233, 236-238, 240, 241, 256, п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ECORESORT" до фізичної особи-підприємця Заєць Тетяни Василівни про стягнення 180 827, 64 грн, з яких основний борг - 124 228, 72 грн, неодержані доходи - 30 334,92 грн, матеріальні збитки - 26 264 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Заєць Тетяни Василівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ECORESORT" (Республіка Молдова, мун. Кишенів, вул. Дімітру Карачобану, 25, єдиний ідентифікаційний номер фіскальний код 797) ("Ecoresort" SRL, MD-2064, D. Caraciobanu str. nr. 25, Chisinau City, Republic of Moldova, fiscal code: 797) заборгованість за контрактом від 01.11.2016 № 11-16 у розмірі 124 228, 72 грн (сто двадцять чотири тисячі двісті двадцять вісім гривень сімдесят дві копійки) та 1 863 , 43 грн (одну тисячу вісімсот шістдесят три гривні сорок три копійки) судового збору.

Відмовити у стягненні неодержаних доходів у розмірі 30 334, 92 грн та матеріальних збитків у розмірі 26 264 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.01.2019.

Суддя О. В. Малєєва