ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа№ 910/6650/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Руда О.В. - ордер серія КС 3538002 № б/н від 10.01.2019р.

від відповідача: микитюк Д.О. -дов. № 0307-18/3С від 29.12.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р.

у справі № 910/6650/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"ТК-Фурнітура"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія

"Юнівес"

про стягнення 32 304, 23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю"ТК-Фурнітура" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Юнівес" про стягнення 32 304, 23 грн., у тому числі: 25 804, 23 грн. - матеріальна шкоду, 1 500, 00 грн. - витрати, на послуги суб'єкта оціночної діяльності та 5 000, 00 грн. - витрати на юридичні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином вимоги законодавства та не відшкодував завдані позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р. у справі № 910/6650/18 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура" до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Юнівес" про стягнення 32 304, 23 грн. відмовити повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р. у справі № 910/6650/18 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, а також поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018р., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Оскільки апеляційна скарга подана з додержанням вимог ст. ст. 256, 258 та 259 ГПК України, суд визнає подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р. та призначено справу № 910/6650/18 до розгляду на 22.01.2019р.

11.12.2018р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.12.2016р. між відповідачем та фізичною особою ОСОБА_4 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (поліс №АК/2476999), яким, зокрема, визначено ліміт відповідальності страховика у розмірі ста тисяч гривень без вирахування франшизи за заподіяну шкоду майну третіх осіб та строк дії страхового покриття з 04.12.2016 до 03.12.2017.

За твердженням обох сторін у справі, 18.02.2017 о 14:55 у місті Києві по вулиці Руденка страхувальником відповідача було скоєно зіткнення з припаркованим автомобілем Кіа Ріо, що належить позивачу.

Особа, що керувала пошкодженим автомобілем позивача, звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про ДТП 20.02.2017р.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 07.04.2017 у справі 753/4027/17 страхувальника відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, наслідком якого стало зіткнення транспортних засобів.

03.03.2017р. за замовленням відповідача суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 було здійснено огляд пошкодженого автомобіля позивача (протокол огляду транспортного засобу від 03.03.2017р.), у результаті якого було виявлено лише пошкодження передньої лівої двері.

Будь-яких зауважень представника позивача, який надав автомобіль для огляду експертом, стосовно наявності інших пошкоджень протокол огляду не містить. Доступ до автомобіля та увімкнена система запалювання двигуна є доказом присутності представника власника при огляді транспортного засобу.

Відповідно до виконаного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 звіту №108 від 14.06.2017р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Кіа Ріо (державний номерний знак НОМЕР_1), складає 2 875,75 грн. Зазначена сума грошових коштів була перераховано відповідачем позивачу, що підтверджується платіжним дорученням № 16313 від 14.06.2017р.

Отримана сума страхового відшкодування не задовольнила позивача, внаслідок чого, останнім, було замовлено проведення додаткового товарознавчого дослідження суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6

Суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 проведено у липні 2017 року повторний огляд транспортного засобу, яким виявлено пошкодження як передньої лівої так і задньої лівої дверей автомобіля Кіа Ріо.

Дана обставина не може залишитись поза увагою суду, оскільки:

1. Показання одометра автомобіля на час проведення огляду у березні (зафіксовані оцінювачем на фотографії) - 26 926 км, показання того ж приладу на час проведення повторного огляду - 29 172 км. Різниця у 2 246 км є свідченням достатньо інтенсивного використання автомобіля у проміжок часу між дослідженнями та можливості отримання автомобілем додаткових пошкоджень, у тому числі задньої лівої двері.

2. Матеріали справи не містять жодного доказу запрошення для участі в повторному огляді представника відповідача для забезпечення його об'єктивності. Відповідне повідомлення було необхідне та доцільне, оскільки позивач мав усвідомлювати на час замовлення повторної оцінки наявність спірних відносин щодо розміру отриманого ним страхового відшкодування.

3. Наявність пошкодження задньої лівої двері автомобіля не підтверджується наявними у матеріалах справи та отриманими позивачем у ТОВ «Автоцентр на Харківському» рахунками: - № від 29.11.2017р. на суму 18 443,5 грн.; - № від 04.04.2018р. на суму 28 679,98 грн.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (частини друга та третя статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що наданий позивачем звіт №006-140717 не є об'єктивним та достовірним доказом у справі для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Також і рахунки фактури № від 29.11.2017р. на суму 18 443,5 грн. та № від 04.04.2018р. на суму 28 679,98 грн. не можуть підтверджувати розмір нанесеного позивачу матеріального збитку, оскільки останні містять суттєву різницю у вартості робіт та по суті є лише пропозицією сервісної станції виконати певний обсяг замовлених та визначених власником автомобіля робіт за певною ціною. Доказів здійснення ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю та доказів фактичної оплати цих робіт матеріали справи не містять.

Приймаючи рішення у даній справі суд виходить з того, що між сторонами у справі склались договірні правовідносини потерпілої особи та страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законами України «Про страхування» та «;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Якщо норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (пункт 34.2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за полісом №АК/2476999 виконав належним чином.

Слід зазначити, що позивач маючи сумніви в справедливості суми страхового відшкодування, мав діяти у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку та, зокрема, довести відповідачу технічну необхідність заміни передньої лівої двері, пов'язаність зі страховим випадком можливого пошкодження задньої лівої двері тощо.

Позивачем, яким заявлено заявляючи позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 25 804,23 грн. не надано жодного доказу на підтвердження саме цієї суми, оскільки, відповідно до наданого позивачем звіту №006-140717 від 31.07.2017р., складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту складає 14 546,32 грн. з урахуванням заміни передньої та ремонту задньої дверей (зазначена у звіті сума 4 266,5 грн. втрати товарної вартості не може прийматись до уваги, оскільки ця втрата не відшкодовується страховиком без окремого застереження у договорі страхування); рахунки ТОВ «Автоцентр на Харківському» № та № містять відповідно суми 18 443,5 грн. та 28 679,98 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, завданої у результаті ДТП, проте у даних правовідносинах відповідач не є зобов'язаною особою, винною у здійсненні протиправного діяння, що призвело до нанесення майнової шкоди. Відповідач є лише страховиком відповідної фізичної особи і має лише зобов'язання у встановленому Законом порядку здійснити страхове відшкодування.

Позивачем не доведено факту наявності у нього заявленого у позові права отримати від відповідача заявлену суму грошових коштів та факт порушення такого права відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р. у справі № 910/6650/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-Фурнітура" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2018р. у справі № 910/6650/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6650/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс постанови складений 24.01.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай