ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа №909/366/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Гріненерджі б/н від 12.07.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/2184/18 від 19.07.2018),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2018 (суддя Калашник В.О., повний текст рішення складено 13.06.2018)

у справі № 909/366/18

за позивом: Державного підприємства Івано-Франківське лісове господарство (надалі ДП Івано-Франківське лісове господарство), м. Івано-Франківськ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Гріненерджі (надалі ТзОВ Гріненерджі), смт. Богородчани Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості в сумі 36047,33 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 10-223 від 21.05.2018 р. (вх. № 7457/18 від 22.05.2018 р.)) та стягнення судових витрат,

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 10-396 від 28.08.2018);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (договір № 11/07 про надання правової допомоги від 11.07.2018)

ВСТАНОВИВ:

ДП "Івано-Франківське лісове господарство" звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - ТзОВ "Гріненерджі" заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу лісопродукції від 05.01.2017 №55 сумі 36047,33 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2018 у справі № 909/366/18 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт поставлення позивачем відповідачу лісопродукції на суму 36047,33 грн підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними. Враховуючи, що відповідач в порушення договірних зобовязань не здійснив оплату за одержаний товар, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ Гріненерджі подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було не повно зясовано обставини справи, не досліджено докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що в долучених до матеріалів справи товарно-транспортних накладних (надалі ТТН) не міститься посилання на договір № 55, їх підписано особами, які не є працівниками товариства. На думку скаржника, ТТН не можуть бути достатнім доказом на підтвердження факту виконання договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018 апеляційну скаргу ТзОВ Гріненерджі розподілено на розгляд колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_4 головуючий суддя, судді Матущак О.І. та Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ Гріненерджі на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2018 у справі № 909/366/18.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2018 апеляційну скаргу ТзОВ Гріненерджі призначено до розгляду на 29.08.2018.

Розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 та 19.09.2018 з підстав, наведених в ухвалах.

Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» Львівський апеляційний господарський суд - ліквідовано, утворено Західний апеляційний господарський суд.

В газеті «Голос України» №185 (6940) від 03 жовтня 2018 року, відповідно до вимог статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», опубліковано оголошення голови новоствореного суду, про початок роботи Західного апеляційного господарського суду з 03 жовтня 2018 року.

Відповідно до п. 5 ст.31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено, відтак, вказана апеляційна скарга разом зі справою № 909/366/18 передані до Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 апеляційну скаргу ТзОВ Гріненерджі передано на розгляд Західного апеляційного господарського суду колегії суддів у складі: ОСОБА_5 головуючий суддя, судді Кордюк Г.Т., Плотніцького Б.Д.

Ухвалою суду від 17.10.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 15.11.2018.

Ухвалою суду від 15.11.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.12.2018.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Плотніцького Б.Д. справу № 909/366/18 розподілено до розгляду судді Хабіб М.І., в звязку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Ухвалою суду від 06.12.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.12.2018.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрована в канцелярії суду за вх. № ЛАГС 01-01-04/4740/18 від 15.08.2018) , просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

05.01.2017 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу лісопродукції № 55, згідно з умовами якого продавець зобовязується продати, а покупець прийняти і оплатити лісопродукцію.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується продати для покупця дрова паливні у кількості 300 куб.м., ціна одного куб.м (без ПДВ) становить 366,67 грн.

Покупець проводить 100 % передоплату вартості продукції (п. 2.1 договору № 55).

Пунктом 2.2 встановлено, що загальна вартість договору становить 132 000,00грн.

Згідно з п. 3.1 договору перехід права власності на товар, зазначений у п.1.1 договору відбувається в момент його передачі покупцю, що оформляється товарно-транспортною накладною.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар у розмірах та в терміни, які встановлені договором.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє зо 31.03.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання умов договору (п. 7.1 договору № 55).

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано лісопродукцію на суму 36047,33грн, що підтверджується ТТН серії ІФБ№680245 від 06.01.2017, ІФА №791020 від 12.01.2017 , ІФБ №680252 від 25.01.2017, ІФБ №680267 від 26.01.2017 копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 45-48).

Однак, відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобовязання, 100 % передоплату вартості продукції не здійснював, оплати після отримання товару не проводив, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 36 047,33грн.

11.10.2018 позивач надіслав відповідачу претензію № 10-16, в якій просить терміново, з метою досудового вирішення спору оплатити суму боргу, що виникла на підставі договору № 55 (а.с. 19).

ОСОБА_4 претензія була залишена відповідачем без відповіді та належного виконання.

В звязку з порушенням відповідачем своїх договірних зобовязань, ДП Івано-Франківське лісове господарство звернулося до господарського суду з позовом до ТзОВ Гріненерджі про стягнення заборгованості в сумі 36047,33 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Судом встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обовязки (зобовязання) з купівлі-продажу лісопродукції.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 1, ч.7 ст. 193 ГК України).

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 2.2 договору № 55 встановлено, що загальна вартість договору становить 132 000,00грн. З огляду на викладене вбачається, що позивач взяті на себе зобовязання з поставки лісопродукції виконав частково, поставивши покупцю лісопродукцію на суму 36 047,33 грн:

- 06.01.2017 позивач відвантажив відповідачу 14,269 м.куб. лісопродукції, на суму 6278,41 грн з ПДВ (вартість лісопродукції за 1 м.куб. становить 366,67 грн);

- 12.01.2017 позивач відвантажив відповідачу 38,088 м.куб. лісопродукції, на суму 16758,88 грн з ПДВ (вартість лісопродукції за 1 м.куб. становить 366,67 грн);

- 25.01.2017 позивач відвантажив відповідачу 14,448 м.Куб. лісопродукції, на суму 6357,18 грн з ПДВ (вартість лісопродукції за 1 м.куб. становить 366,67 грн);

- 26.01.2017 позивач відвантажив відповідачу 15,120 м.куб. лісопродукції, на суму 6652,87 грн з ПДВ (вартість лісопродукції за 1 м.куб. становить 366,67 грн);

Відповідач в свою чергу 100 % передоплату вартості продукції не здійснив, після отримання товару обовязок з оплати вартості лісопродукції не виконав, в звязку з чим в останнього виник борг в розмірі 36 047,33 грн.

Вищевказані суми включені ДП Івано-Франківське лісове господарство до податкового кредиту, що підтверджується податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних (долучені до матеріалів апеляційного провадження).

У товаро-транспортних накладних серії ІФБ№680245 від 06.01.2017, ІФА №791020 від 12.01.2017 , ІФБ №680252 від 25.01.2017, ІФБ №680267 від 26.01.2017 вказано, що вартість лісопродукції за 1 м.куб. становить 366,67 грн. Відповідно до п. 1.1 договору № 55 ціна одного куб.м (без ПДВ) становить 366,67 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що хоча в ТТН і немає посилання на договір, проте вказані ТТН підтверджують факт купівлі-продажу товару за договором № 55 на суму 36047,33грн.

В судовому засіданні представники сторін зазначили, що між сторонами були укладені й інші договори купівлі-продажу лісопродукції, проте вартість одного куб.м (без ПДВ) у тих договорах була іншою ніж у договорі № 55.

Стосовно тверджень скаржника, що ТТН не можуть бути єдиними і достатніми документами, що підтверджують факт продажу товару контрагенту, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

В силу ч.8 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

У відповідності до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зазначені вимоги викладені також і у пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995.

Отже, судова колегія прийшла до висновку, що вищезазначені ТТН, відповідають вимогам цих нормативних актів, є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції, зазначені документи підписані обома сторонами господарських операцій та встановлюють факт поставки та приймання товару у відповідних обсягах.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. ОСОБА_4 норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивачем належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.06.2018 у справі № 909/366/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1