ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Справа № 902/311/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

прокурор - Марщівська О.П.

позивача- пред-ка ОСОБА_1 (пост. дов № 339 від 11.12.2018 р., на а.с. 26, у т. 3)

відповідача ОСОБА_2 комітету Вінницької міської ради - не з'явився

відповідача ОСОБА_3 організації "Вінницький туристсько-спортивний союз" - кер-к ОСОБА_4 /а.с. 148-149 у т.1/

третьої особи Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" - не з'явився

третьої особи Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист" - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області

на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. ухваленого суддею Банаськом О.О. о 15:50 год., повний текст складено 26.10.2018 р.

у справі № 902/311/18

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі ОСОБА_5 державного майна України, м.Київ

до: ОСОБА_2 комітету Вінницької міської ради, м.Вінниця

до: ОСОБА_3 організації "Вінницький туристсько-спортивний союз", м.Вінниця

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватне акціонерне товариство "Укрпрофтур", м.Київ та Приватне Вінницьке обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Вінницятурист", м.Вінниця

про скасування рішення та свідоцтва про право власності на майно, визнання права власності за державою та повернення майна

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у справі № 902/311/18 відмовлено у задоволенні позову Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі ОСОБА_5 державного майна України до ОСОБА_2 комітету Вінницької міської ради та ОСОБА_3 організації "Вінницький туристсько-спортивний союз" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. про оформлення права власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40, 42 у м. Вінниці в частині оформлення права власності на приміщення: літ. "А" - туристичний комплекс, загальною площею 603,3 кв.м., літ. "Б" - ресторан, загальною площею 495,1 кв.м та скасування свідоцтва про право власності на будівлі № 113 від 13.11.2001 р., що видано Вінницькому спортивно-туристському союзу ОСОБА_2 комітетом Вінницької міської ради в частині оформлення права власності на будівлі по вул. Пушкіна, 40, 42 у м. Вінниці; про визнання права власності за державою в особі ОСОБА_5 державного майна України на вищезазначені будівлі та про зобов'язання громадської організації "Вінницький туристсько-спортивний союз" повернути ОСОБА_5 державного майна України зазначене майно.

Не погоджуючись із рішенням суду, Заступник прокурора Вінницької області подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у справі № 902/311/18 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області у даній справі винесене без оцінки обставин справи та наданих доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права зокрема ст. 136 ГК України статті 266, 344, 387, 388, 391 ЦК України ст. ст. 1, 4 Закону України «Про ОСОБА_5 державного майна України», ч.2 ст. 44 Конвенції про Захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»., з порушенням норм процесуального права, що згідно ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необґрунтованості доводів прокурора про початок перебігу позовної давності з квітня 2018 року, тобто з моменту коли ОСОБА_5 державного майна України з листа прокуратури Вінницької області дізнався про прийняте рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. «Про оформлення права власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40,42 у м.Вінниці».

Не погоджується із висновком суду, що ОСОБА_5 державного майна України міг дізнатися про порушення свого права вже в момент проведення інвентаризації об'єктів Федерації профспілок України, оскільки фактично інвентаризація не проводилася, а Переліки установ, організацій і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конференції профспілок (колишнього ВЦРПС) складені на підставі статистичних даних обласних статистичних управлінь та податкової державної адміністрації, а також використані матеріали, надані Федерацією профспілок України.

Скаржник зазначає, що без погодження ОСОБА_5 державного майна України майно вибуло з державної власності у 2001 році на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. «Про оформлення права колективної власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40,42». Державна реєстрація проведена 13.03.2007 р., тому ОСОБА_5 державного майна у 1996-1997 роках не міг знати про вибуття майна з державної власності.

Вказує, що до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 р. у справі № 910/27026/14, зазначивши, що обставини перебування майна у володінні Федерації профспілок України не свідчить про те, що ОСОБА_5 державного майна України знав або міг дізнатися саме про порушення права власності держави з Переліку лікувально-оздоровчих організацій, установ та підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Федерації незалежних профспілок України.

Скаржник зазначає, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна встановлено, що в реєстрі відсутні відомості про державну реєстрацію будівель по вул. Пушкіна, 40, 42 у м. Вінниці. Тобто, ОСОБА_5 державного майна України не надавав в установленому порядку погодження на відчуження будівель, майно передано в приватну власність виконавчим комітетом Вінницької міської ради і наведені обставини позбавили ОСОБА_5 державного майна України довідатись про вибуття майна з державної власності до квітня 2018 року.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову, а тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку 387, 388 ЦК України не застосовуються. Також доводить, що не може застосовуватися позовна давність щодо вимоги прокурора про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірні об'єкти нерухомості за 2007 рік, оскільки така вимога є додатковою до вимоги про захист прав власника шляхом його витребування майна з незаконного володіння.

Доводить, що згідно з Державною програмою приватизації майно не підлягало приватизації, а тому у ОСОБА_5 державного майна України не було підстав проводити інвентаризацію, здійснювати аудиторські перевірки ефективності використання. ОСОБА_5 державного майна України не був наділений контрольними функціями щодо майна, інвентаризація не проводилась, а включення до Переліку установ, організацій і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конференції профспілок проводилось на підставі статистичних даних 1991 року. Вибуття з державної власності відбулось лише у 2007 році після фактичної реєстрації, проведеної на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради. З огляду на наведені обставини прокурор/скаржник вважає, що Господарський суд Вінницької області зробив неправильний висновок, що ОСОБА_5 Державного майна України міг дізнатись про вибуття майна туристичного клубу "Меркурій" у звязку із здійсненням ним функцій контролю. Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у справі та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_3 організація "Вінницький туристсько-спортивний союз" подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, скаргу прокурора - без задоволення.

Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не відповідають дійсності та нормам матеріального права, тоді як судом не допущено жодних порушень матеріального чи процесуального права.

Відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, що строк позовної давності у спірних правовідносинах має початок з квітня 2018 року, тобто з моменту, коли ОСОБА_5 державного майна України дізнався про реєстрацію права власності спірного майна.

Доводить, що ОСОБА_5 державного майна повинен був знати про порушення свого права з моменту складання Переліку установ, організацій і підприємств у 1996 році, що станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України загальносоюзної конфедерації профспілок. Зазначає, що ОСОБА_5 державного майна України міг проводити перевірки відповідно до Закону України «Про ОСОБА_5 державного майна України» стосовно громадської організації ОСОБА_3 організація "Вінницький туристсько-спортивний союз", однак будь- яких дій щодо цього не здійснював. Зазначає, що при складанні Переліку ОСОБА_5 державного майна був обізнаний щодо вказаних там субєктів, їх юридичного стану, наявності та передачі майна.

Не погоджується також із доводами прокурора про відсутність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації про державну реєстрацію права власності на будівлі по вул.Пушкіна,40,42 у м. Вінниці, оскільки реєстр створений у 2013 році і дані до нього вносяться при зміні власника, тому що всі документи щодо реєстрації прав власності зберігались в інвентарній справі на майно в Бюро технічної інвентаризації.

Відповідач також доводить, що довідка Регіонального фонду Держмайна України по Вінницький області № 1-16/1154 від 18.04.2001 р. підтверджує факт обізнаності позивача про заплановану передачу спірного майна ОСОБА_3 організації "Вінницький туристсько-спортивний союз".

Звертає увагу суду, що скаржник не зазначає, коли саме прокурор дізнався про порушене право держави. Позовна заява обґрунтована тим, що прокуратурою виявлено за результатами опрацювання інформації державної влади та місцевого самоврядування і вивчення стану додержання вимог земельного законодавства на території Вінницької області. Однак, матеріали справи не містять іншої інформації та документів щодо підстав чи строків проведення такої перевірки. Відповідач вважає, що до спірних правовідносин застосовується строк позовної давності, який прокурором пропущений. Просить врахувати наведені обставини та залишити без змін рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у даній справі.

В судовому засіданні прокурор надала пояснення на обґрунтування апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задоволити з підстав, викладених у ній.

Представник ОСОБА_5 державного майна України підтримав правову позицію прокурора. Вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що спірне майно незаконно вибуло із державної власності, проте вважає, що строк позовної давності прокурором не пропущений, оскільки про прийняте рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. «Про оформлення права власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна,40, 42 у м.Вінниці» ОСОБА_5 державного майна України дізнався лише з листа прокуратури Вінницької області у 2018 році. З урахуванням наданих пояснень просить суд рішення господарського суду у даній справі скасувати та прийняти нове про задоволення позову прокурора.

24.01.2019 р. ОСОБА_3 організація "Вінницький туристсько-спортивний союз" надала пояснення та зазначає, що заборона проведення інвентаризації майна не стосувалась відповідача, який не був підпорядковий Федерації профспілок України, оскільки 29.06.1995 р. зареєстрований як громадська організація відповідними органами з привласненим кодом ЄДРПОУ. Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, відзивів суду не подали.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення / а.с. 194-204, 216-228 у т.2/, явка представників в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідача ОСОБА_2 комітету Вінницької міської ради та третіх осіб Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур", Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист".

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача ОСОБА_5 державного майна України та відповідача ОСОБА_3 організації "Вінницький туристсько-спортивний союз", перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегією суддів на підставі матеріалів справи встановлено таке.

Постановою Всесоюзної центральної ради професійних спілок згідно з протоколом № 25 від 27.11.1959 р. передбачено створити з 1 січня 1960 року в союзних республіках, республіканські, а по РРФСР - в окремих краях і областях - крайові, обласні туристсько-екскурсійні управління, у віданні яких мають перебувати туристичні господарства відповідних республік, країв і областей, структуру, штати і типове положення ТЕУ затверджено Додатками № 1, 2 /а.с. 40-43 у т. 1/.

Постановою колегії Центральної ради по туризму та екскурсіях ВЦРПС № 10-36 від 21.07.1989 р. ліквідовано Вінницьку обласну раду по туризму та екскурсіях і створено на базі туристсько-екскурсійних підприємств і організацій області Вінницьке обласне туристсько-екскурсійне виробниче об'єднання "Вінницятурист", яке здійснює свою діяльність на підставі Закону СРСР "Про державне підприємство (об'єднання)" / а.с. 44 у т. 1/.

Відповідно до п.п. 1, 2, 10 Статуту, затвердженого постановою колегії Української республіканської ради по туризму та екскурсіях (протокол № 9 від 25.08.1989 р.) Вінницьке обласне туристсько-екскурсійне виробниче об'єднання /скорочена назва - об'єднання "Вінницятурист", в подальшому - об'єднання/ знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях. Об'єднання "Вінницятурист" є юридичною особою, здійснює свою діяльність на основі повного господарського розрахунку і самофінансування і діє в порядку і на умовах, передбачених постановою Секретаріату ВЦРПС від 18.12.1987 р. № 31-9 "Про розширення сфери застосування повного господарського розрахунку і самофінансування на підприємствах (об'єднаннях) і в організаціях Центральної ради по туризму та екскурсіях і приведення нових умов господарювання у відповідність із Законом СРСР "Про державне підприємство (об'єднання)". Реорганізація та припинення діяльності об'єднання провадиться за рішенням Центральної ради по туризму та екскурсіях або за його дорученням - Українською республіканською радою по туризму та екскурсіях /а.с. 45-47 у т. 1/.

Згідно з п. 1.1., 3.1., 3.2. Статуту Вінницького обласного туристсько-екскурсійного виробничого об'єднання "Вінницятурист" з особливим апаратом управління, затвердженого постановою колегії Української республіканської ради по туризму та екскурсіях (протокол № 12 від 29.11.1990 р.) Вінницьке обласне туристсько-екскурсійне виробниче об'єднання створено на базі майна, належного профспілкам України на праві власності і призначене для організації активного відпочинку трудящих і членів їх сімей, перебуває в безпосередньому підпорядкуванні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях. Майно об'єднання складають основні фонди, оборотні кошти, цінні папери і інші цінності, відображені в самостійному балансі. Майно належить об'єднанню на праві повного господарського відання /а.с.48-51 у т. 1/.

31.05.1991 р. Радою фонду профспілкового майна Всесоюзної центральної ради профспілок прийнято постанову № 1-4 "Про передачу у відання туристських клубів як колективних членів туристсько-спортивного союзу СРСР", відповідно до якої погоджено пропозицію передати майно турклубам як колективним членам туристично-спортивного Союзу в безстрокове, безоплатне користування /а.с. 67 у т. 1/.

У відповідності до листа голови Ради Федерації незалежних профспілок Вінницької області ОСОБА_6 № 011-15 від 28.01.1992 р. Федерацією визнано за доцільне Вінницькому туристичном-спортивному союзу передати профспілкове майно міського турклубу "Меркурій" та доручити Вінницькому відділенню АТ "Укрпрофтур" здійснити вказану передачу майна /а.с. 75 у т. 1/.

Наказом № 19 по Вінницькому відділенні "Вінницятурист" (ТЕВО "Вінницятурист") від 25.02.1992 р. Вінницькому туристсько-спортивному союзу передано функції по розвитку самодіяльного туризму, який є правонаступником Вінницького відділення "Вінницятурист" АТ "Укрпрофтур" у питаннях самодіяльного туризму. Згідно з п. 2 зазначеного наказу міський турклуб "Меркурій" передано на баланс Вінницькому ТСС /а.с. 72 у т. 1/.

Відповідно до п.1.4 Установчого договору від 25.02.1992 р., укладеного Вінницьким відділенням Українського акціонерного товариства "Укрпрофтур" та Вінницьким Туристично-спортивним союзом, у відання останнього безоплатно і в безстрокове користування передано все профспілкове майно, яке перебуває на балансі Вінницького міського туристичного клубу "Меркурій" /а.с. 65-66 у т. 1/.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 407 від 29.06.1995 р. зареєстровано об'єднання громадян "Вінницький туристсько-спортивний союз" та видано свідоцтво про реєстрацію № 40 від 29.06.1995 р. /а.с. 69-70 у т. 1/.

08.06.2001 р. Вінницький туристсько-спортивний союз звернувся до виконкому Вінницької міської ради із заявою вих. № 29, в якій просив у зв'язку з необхідністю визначення права власності на одноповерхові будинки по вул. Пушкіна, 40, 42 розглянути питання і визначити власником вказаних будинків Вінницький туристсько-спортивний союз /а.с. 52 у т. 1/.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. оформлено право колективної власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40, 42, що складаються з приміщень: літери "А" - туристичний комплекс, загальною площею 603,3 кв.м; літери "Б" - ресторан, загальною площею 495,1 кв.м; І - мощення та видано свідоцтво про право власності на вказані будівлі. Згідно з реєстраційним посвідченням № 867 від 13.03.2007 р. будівлі по вул. Пушкіна, 40,42 у м.Вінниці належать Вінницькому спортивно-туристичному союзу на праві колективної власності /а.с. 93-95 у т. 1/.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи містять ряд довідок, наданих Вінницькому спортивно-туристському союзу щодо відповідності будівель по вул. Пушкіна, 40, 42 вимогам та нормам законодавства, які передували прийняттю рішення Вінницькою міською радою про оформлення права власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на вказані будівлі /а.с. 82-98 у т. 1/.

Так, листом Регіонального відділення ОСОБА_5 державного майна України по Вінницькій області № 1-16/1154 від 18.04.2001 р., адресованим президенту Вінницького ТСС на запит № 16 від 12.04.2001 р., повідомлено, що у базі даних відділення зазначені будівлі відсутні /а.с. 90 у т. 1/.

Відповідно до листа Вінницької міської ради вих. № 01-09-787 від 17.04.2001 р. будинки по вул. Пушкіна, 40, 42 у переліку об'єктів комунальної власності не значаться /а.с. 82 у т. 1/.

Також листом № 266 від 18.04.2001 р. Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації повідомило Вінницькому ТСС, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи на туристичний комплекс, розташований за адресою м.Вінниця вул..Пушкіна, 40-42, реєстрація права власності станом на 17.04.2001 р. в БТІ не проводилась /а.с.83 у т.1/.

06.04.2018 р. прокуратура Вінницької області звернулась з листом до ОСОБА_5 державного майна вих. № 05/1-503вих-18 з проханням повідомити, яким чином будівлі по вул. Пушкіна, 40, 42 у м. Вінниці (Вінницький міський туристичний клуб "Меркурій") вибули з державної власності, чим порушено права держави при приватизації будівель, коли про ці порушення стало відомо ФДМУ та надати Перелік установ, організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Федерації профспілок України загальносоюзної конференції, складений ОСОБА_5 державного майна України у 1996 році /а.с. 96-97, у т. 1/.

У відповідь на вказаний лист ОСОБА_5 державного майна України листом вих. № 10-24-8372 від 26.04.2018 р. повідомив, що останній не надавав в установленому порядку погодження на відчуження будівель та йому не було відомо про зміну форми власності. Додатком до листа долучено Перелік установ, організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Федерації профспілок України загальносоюзної конференції профспілок /а.с. 98-121 у т. 1/.

У Переліку за № 15 зазначений Туристичний клуб "Меркурій" за адресою м. Вінниця, вул. Пушкіна, 42 /а.с. 101 у т. 1/.

Отже, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком Господарського суду Вінницької області про те, що державне майно вибуло з володіння держави без її волі та згоди. Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 10.04.1992 р. № 2268-ХП "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР вирішено передати ОСОБА_5 державного майна України.

Згідно з п. 1, 3 постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. № 3943-ХП "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, це майно є загальнодержавною власністю. Законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР на даний час не відбулось.

Таким чином функція по управлінню державним майном була покладена на Кабінет Міністрів України, а після набрання чинності постановою Верховної Ради України "Про Тимчасове положення про ОСОБА_5 державного майна України" від 07.07.1992 р. на ОСОБА_5 державного майна України.

Відповідно до Тимчасового положення про ОСОБА_5 державного майна України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 р., ОСОБА_5 державного майна України є державним органом, який здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна, і основними завданнями якого є, зокрема, захист майнових прав України на її території та за кордоном, здійснення прав розпорядження майном державних підприємств у процесі їх приватизації тощо.

Згідно з п. 6 Тимчасового положення ОСОБА_5 має право видавати в межах своєї компетенції нормативні документи, обовязкові для виконання органами державної виконавчої влади, іншими юридичними особами, контролювати їх виконання, одержувати інформацію від органів державної виконавчої влади, необхідну для виконання передбачених цим положенням завдань і функцій.

Отже, ОСОБА_5 державного майна України як державний орган, який зобовязаний здійснювати захист майнових прав держави, повинен вчиняти необхідні дії щодо реалізації права державної власності, тоді як листами Регіонального відділення ОСОБА_5 державного майна України по Вінницькій області № 1-16/1154 від 18.04.2001 р. та Вінницького обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації № 266 від 18.04.2001 р. на запит Вінницького ТСС повідомлено, що будинки по вул. Пушкіна, 40, 42 у базі даних відділення ФДМУ відсутні і реєстрація права власності станом на квітень 2001 року не вчинена /а.с. 83, 90 у т. 1/, тобто - довідкою, яка передувала прийняттю рішення про оформлення права власності на вказані будівлі за Вінницьким спортивно-туристським союзом компетентними державними органами, зокрема - позивачем не підтверджений факт належності державі спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ОСОБА_5 державного майна України» 2012 року ОСОБА_5 державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ОСОБА_5 державного майна України» до основних завдань ОСОБА_5 державного майна України належать зокрема: реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна; організація виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства та здійснення контролю за їх виконанням; управління об'єктами державної власності; здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про ОСОБА_5 державного майна України» до повноважень ОСОБА_5 державного майна України у сфері приватизації належить, зокрема, здійснення повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації та контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; здійснення продажу державного майна в процесі його приватизації; представництво відповідно до законодавства інтересів України з питань визнання прав і регулювання відносин власності та використання державного майна, визначення права власності держави на розташоване на території України майно, майнові права та інші активи підприємств, установ та організацій колишнього союзного підпорядкування, які під час утворення господарських товариств передаються до їх статутного капіталу; прийняття рішення про подальше використання державного майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації.

З урахуванням наведеного прокурором вірно визначено ОСОБА_5 державного майна України органом, який уповноважений державою здійснювати функції щодо управління майном громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташоване на території України, в тому числі й спірним майном, яке залишалося у державній власності.

Відповідно до норм чинного на момент створення АТ «Укрпрофтур» законодавства, зокрема, ст. 91, 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції до січня 1994 року), ст.ст. 4, 33, 48, 55 Закону України "Про власність" майно, передане, зокрема, профспілковим організаціям, належало до державної власності та передавалось останнім виключно у відання.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

З урахуванням наведеного, туристичний клуб "Меркурій" в м.Вінниця, який перебував у віданні Федерації профспілок України, та в подальшому був переданий Акціонерному товариству "Укрпрофтур", є державною власністю і здійснення будь-яких дій щодо зміни власника цього майна є неправомірним. Позивач був уповноважений державою здійснювати управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, яке розташовано на території України і є загальнодержавною власністю.

Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" відчуження майна, що перебуває у державній власності, можливе в порядку його приватизації, яка здійснюється на основі передбачених ч. 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного майна" принципів, визначеними у ст. 7 вказаного закону органами, у порядок і способи, які передбачені розділом ІІ Закону.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_5 державного майна згоди на відчуження спірного майна шляхом його передачі у колективну власність об'єднання громадян "Вінницький туристсько-спортивний союз".

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку державне майно вибуло з володіння держави без її волі та згоди. Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. про оформлення права власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул.Пушкіна, 40, 42 у м. Вінниці та видача на підставі цього рішення відповідного свідоцтва на підтвердження права колективної власності Вінницького спортивно-туристського союзу є таким, що порушує права держави в особі позивача як органу, уповноваженому державою на розпорядження в межах, наданих законом, майном, яке перебуває в державній власності. Рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права колективної власності суперечить чинному законодавству, яким врегульовано правовий статус майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованих на територіі України, як державного майна.

На підставі рішення виконкому 13.11.2001 р. було видано свідоцтво про право власності Вінницького туристсько-спортивного союзу на будівлі по вул.Пушкіна, 40, 42 у м.Вінниці, і прокурор доводить, що видача такого правовстановлювального документа також порушує право власності держави, тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, такі рішення свідчать про те, що право власності держави не визнається. Визнання недійсними актів на право власності є належним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до норм ст.ст. 392, 393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції про правомірність позовних вимог прокурора.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_3 організацією "Вінницький туристсько-спортивний союз" в суді першої інстанції було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог, що становлять предмет спору у даній справі /а.с. 183-192 у т. 2/.

Прокурор в позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач ОСОБА_5 державного майна України про прийняте рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. та вибуття майна з державної власності дізнався у квітні 2018 року з листа прокуратури Вінницької області № 058/1-503вих-18 від 06.04.2018 р. Представник ОСОБА_5 державного майна України в судовому засіданні підтвердив вказану позицію прокурора.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними такі доводи прокурора і позивача з урахуванням наступного.

Прокурор у позовній заяві доводить, що порушення права власності держави відбулось внаслідок того, що без погодження ОСОБА_5 державного майна України майно вибуло з державної власності у 2001 році на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1973 від 12.11.2001 р. «Про оформлення права колективної власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40,42» та видачі свідоцтва про право власності від 13.11.2001 р. Державна реєстрація проведена 13.03.2007 р.

За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред'явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 1 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені Цивільним кодексом Української РСР 1963 року. Таким чином, перебіг позовної давності розпочався після прийняття рішення від 12.11.2001 р. «Про оформлення права колективної власності Вінницькому спортивно-туристському союзу на будівлі по вул. Пушкіна, 40,42», і трьохрічний строк не сплив до 01 січня 2004 року, тому до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 цього кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі предявлення позову особою, право якої порушене, і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою, уповноваженою на це, особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 359/2012/15-ц (провадження № 14-101цс18).

Це правило повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання Постанови Верховної Ради України від 01.11.1996 р. № 461/96- ВР "Про проект Постанови Верховної Ради України про тлумачення Постанови Верховної Ради України "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" та Постанови Верховної Ради України від 17.04.1997 р. № 208/97-ВР "Про проект Закону України про правонаступництво на майно загальносоюзних громадських організацій (обєднань) колишнього Союзу РСР в Україні" ОСОБА_5 Державного Майна України у 1996 р. складено Перелік установ, організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Федерації профспілок України загальносоюзної конференції профспілок України Загальної конфедерації профспілок (колишнього ВЦРПС) до якого за порядковим номером № 15 включено туристичний клуб "Меркурій" за адресою м.Вінниця, вул. Пушкіна, 42, і такий перелік 01.04.1997 р. було передано до Верховної Ради України разом з матеріалами інвентаризації.

Таким чином, позивач на протязі тривалого часу з моменту формування у 1996 р. Переліку установ, організацій, установ і підприємств, які станом на 24.08.1991 р. знаходились у віданні Федерації профспілок України загальносоюзної конференції профспілок України Загальної конфедерації профспілок (колишнього ВЦРПС), був обізнаний про включення до вказаного переліку туристичного клубу "Меркурій" за адресою м. Вінниця, вул. Пушкіна, 42 та ОСОБА_5 не вжито жодних заходів щодо контролю за збереження вказаного майна, його використання, зміни форми власності.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доводи позивача про те, що регіональному відділенню ФДМУ чинились перешкоди у доступі до документів, що унеможливило виконання інвентаризації, не підтверджені належними та допустимими доказами, - позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження таких тверджень в порядку ст.ст.73, 74, 76-79 ГПК України.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що прийняттю Вінницькою міською радою оспорюваних актів про оформлення права власності передували запити Вінницького спортивно-туристського союзу, і листом № 1-16/1154 від 18.04.2001 р., адресованим президенту Вінницького ТСС на запит № 16 від 12.04.2001 р., Регіональне відділення ОСОБА_5 державного майна України по Вінницькій області повідомило, що у базі даних відділення зазначені будівлі відсутні /а.с. 90 у т. 1/.

Колегія суддів звертає увагу, що до повноважень ОСОБА_5 державного майна України належить, зокрема, здійснення повноваження власника державного майна, у тому числі визначення права власності держави на розташоване на території України майно, майнові права та інші активи підприємств, установ та організацій колишнього союзного підпорядкування. Відповідно до п. 4 Тимчасового положення про ОСОБА_5 державного майна України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 р. № 2558-XII (діючого на момент складання ФДМУ Переліку у 1996 р. та 2001 рік) основними завданнями ОСОБА_5 є. захист майнових прав України на її території та за кордоном. 06.01.2012 р. вказане Тимчасове положення про ОСОБА_5 Державного майна втратило чинність у звязку з набранням чинності Закону України "Про ОСОБА_5 державного майна України".

Згідно з п. 6 вказаного Положення ОСОБА_5 має право одержувати інформацію від органів державної виконавчої влади, необхідну для виконання передбачених цим Положенням завдань і функцій; проводити інвентаризацію загальнодержавного майна, що відповідно до Державної програми приватизації підлягає приватизації, а також здійснювати аудиторські перевірки ефективності його використання.

Відповідно до п. 1 Положення про регіональне відділення ОСОБА_5 державного майна України, Регіональне відділення ОСОБА_5 державного майна України утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом ОСОБА_5 державного майна України (далі - ОСОБА_5), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Позивач не довів, що обєктивно не знав та не міг знати в межах позовної давності про наміри Вінницького спортивно-туристського союзу, враховуючи вищезазначені запити та зміст відповіді регіонального відділення ФДМУ, а також про подальше вирішення питання. В свою чергу зміст листа Регіонального відділення ОСОБА_5 державного майна України по Вінницькій області № 1-16/1154 від 18.04.2001 р. про відсутність будівель у базі даних ОСОБА_5 державного майна України, його регіонального відділення, свідчить про неналежне виконання державним органом/позивачем своїх завдань та повноважень.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_5 державного майна України (в особі його відділення ) обєктивно не міг дізнатись про порушене право власності держави на спірні обєкти, враховуючи попередню наявність у нього Переліку майна складеного станом на 24.01.1991 р. та проведення інвентаризації у 1997 році. Позивач мав би врахувати та перевірити дані Переліку та вжити заходів по зясуванню належності даного майна до державного.

Тому звернення до суду із пропуском строку позовної давності стало наслідком бездіяльності позивача.

Натомість відповідач з 2001 року мирно і відкрито володів майном, одержавши від регіонального відділення ФДМУ інформацію про відсутність будівель в обліку регіонального відділення ФДМУ. Невжиття ОСОБА_5 державного майна України заходів, спрямованих на здійснення контролю за збереженням державного майна є порушенням принципу "належного урядування". Тому ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини визначає позовну давність як законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: 1) забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та 2) запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском строку позовної давності. Колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у справі № 902/311/18 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах законодавства і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.277 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. у справі № 902/311/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/311/18 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 30 січня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.