УХВАЛА

м. Київ

25.01.2019Справа № 910/15153/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7»

До 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД»

2. Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

про визнання недійсним рішення наглядової ради та публічної безвідкличної вимоги

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін:

від позивача: Дружинін Є.Є., Кологойда О.В.

від відповідача 1: Перцев Д.П.

від відповідача 2: Круть Є.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» та Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання недійсним рішення Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», оформлене протоколом засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 04.10.2017 та визнання недійсною Публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 06.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що дане рішення не відповідає ст.ст. 8, 51-55, 65-1, 65-2 Закону України «Про акціонерні товариства» та порушує права позивача на володіння акціями Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», а також, що Публічна безвідклична вимога про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 06.12.2017р. є неправомірною, здійсненою в порушення норм Конституції України та Конвенції про захист прав людини і її основоположних свобод, що порушує права і законні інтереси Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7», як власника акцій.

Ухвалою від 19.11.2018р. судом було відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.12.2018р.

07.12.2018р. представником відповідача 1 було подано заяву про роз'єднання позовних вимог. 18.01.2019р. вказаним учасником судового процесу було подано клопотання про роз'єднання позовних вимог та передання справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання недійсним рішення Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», оформлене протоколом засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 04.10.2017р. на розгляд Господарського суду Запорізької області.

За висновками суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.ч.1, 2, 3 ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 вказаної статті унормовано, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Тобто, об'єднання та роз'єднання позовних вимог є правом, а не обов'язком суду.

Слід звернути увагу на те, що при відкритті провадження по справі судом вже було висловлено свою правову позицію щодо доцільності розгляду позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» в межах одного провадження.

До того ж, суд вважає за доцільне зауважити, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин. Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, у даному випадку, за висновками суду, розгляд позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» в межах одного провадження є доцільним та у дійсності призведе до ефективного захисту прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотань відповідача 1 про роз'єднання позовних вимог.

Щодо направлення справи на розгляд Господарського суду Запорізької області, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом із тим, ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розгляду справ за виключною підсудністю.

Виключна підсудність - правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Отже, виходячи із комплексного аналізу положень ст.ст. 30, 31 Господарського процесуального кодексу України, суди не можуть допускати випадків будь-яких спорів щодо підсудності, оскільки Господарським процесуальним кодексом України чітко визначено категорії спорів, які повинні розглядатися тільки за виключною підсудністю.

Згідно ч.6 ст.30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Під корпоративними спорами слід розуміти спори, що виникають з корпоративних відносин.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У п.1.2 Постанови №4 від 25.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» вказано, що учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

У п.8 ст.2 Закону України «Про акціонерні товариства» вказано, що корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

За приписами ст. 25 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Як вказувалось судом вище, предметом позовних вимог є визнання недійсним рішення наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», оформленого протоколом засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 04.10.2017 та визнання недійсною публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 06.12.2017.

При цьому, зі змісту позовної заяви полягає, що на момент звернення до суду з розглядуваним позовом позивач втратив свої корпоративні права у відповідності до процедури обов'язкового продажу акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно), яка є власником домінуючого контрольного пакета акцій, що передбачена ст.65-2 Закону України «Про акціонерні товариства».

Проте, з системного аналізу позову полягає, що підставами позовної вимоги про визнання недійсним рішення наглядової ради позивача є; порушення порядку формування, скликання та проведення засідань наглядової ради, тобто, що з урахуванням правового статусу наглядової ради - орган управління товариством вказує на наявність спору щодо управління Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпроенерго»; невідповідність прийнятого органом управління товариством рішення щодо затвердження ринкової вартості однієї акції товариства, ціни обов'язкового придбання акцій товариства вимогам ст.65-2 Закону України «Про акціонерні товариства».

Тобто, з наведеного полягає, що спір між позивачем та відповідачем 2 щодо недійсності рішення наглядової ради за своєю правовою природою є корпоративним спором, розгляд якого підлягає за правилами виключної підсудності згідно ч.6 ст.30 Господарського процесуального кодексу України, тобто, господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Наразі, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що позовна вимога про визнання недійсним рішення наглядової ради фактично є спором щодо цінних паперів, оскільки спірне рішення стосується саме повноважень наглядової ради як органу управління товариством та виникає безпосередньо з корпоративних відносин, а отже, є корпоративним спором.

Судом також прийнято до уваги, що предметом спору у справі є також вимога Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» про визнання недійсною Публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 06.12.2017.

Вказаний спір за своєю правовою природою не є корпоративним, а отже, до останнього застосовуються правила визначення підсудності, які визначені ст.27 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, як вказувалось вище, при відкритті провадження по справі суд дійшов висновку, що розгляд обох позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» в межах одного провадження є доцільним та у дійсності призведе до ефективного захисту прав та законних інтересів позивача.

З урахуванням наведеного, слід звернути увагу на те, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.1 ст.29 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, з огляду на висновки суду стосовно того, що спір між позивачем та відповідачем 2 щодо недійсності рішення наглядової ради підлягає розгляду за правилами виключної підсудності згідно ч.6 ст.30 Господарського процесуального кодексу України, у позивача відсутнє права самостійного вибору між господарськими судами.

Згідно ч.2 ст.27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей вказаного вище реєстру місцезнаходженням Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» є: 69006, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул.Добролюбова, будинок 20.

За таких обставин, виходячи з викладеного, позов Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» та Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання недійсним рішення Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», оформлене протоколом засідання Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 04.10.2017 та визнання недійсною Публічну безвідкличну вимогу про придбання акцій в усіх власників акцій Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» від 06.12.2017 підлягає розгляду господарським судом за місцезнаходженням відповідача 2, тобто, Господарським судом Запорізької області.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч.6 ст.31 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, з огляду на те, що спір у справі належить до територіальної підсудності Господарського суду Запорізької області, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для передання означеної справи на розгляд вказаного суду.

Керуючись приписами, ч.ч.1, 2 ст.27, ст.ст.29, 30, п.1 ч.1 ст.31, 173, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» про роз'єднання позовних вимог.

2. Передати справу №910/15153/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-7» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД», Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання недійсним рішення наглядової ради та публічної безвідкличної вимоги на розгляд Господарського суду Запорізької області (69001, м.Запоріжжя, вулиця Гетьманська, 4).

3. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст складено та підписано 29.01.2019р.

Суддя Спичак О.М.