ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" січня 2019 р. Справа № 924/751/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., за участю секретаря судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

до дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз, Хмельницька область, м. Шепетівка

про стягнення 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. пеня; 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційні втрати

та за зустрічним позовом дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз, Хмельницька область, м. Шепетівка

до публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ

про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу „Порядок та умови проведення розрахунків договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р.. укладеного між публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз

Представники сторін:

позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1 - представник за довіреністю №14-162 від 30.08.2018р.

відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_2 директор

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018р. відкрито провадження у справі №924/751/18, постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.10.2018р. зустрічний позов дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №924/751/18 за позовом публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ до дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз, Хмельницька область, м. Шепетівка про стягнення 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. пеня; 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційні втрати, обєднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №924/751/18.

В підготовчому засіданні 31.10.2018р. постановлено усну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14:30 год. 15.11.2018р.

В підготовчому засіданні 15.11.2018р. судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 26 листопада 2018 року.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу №924/751/18 до судового розгляду по суті на 18.12.2018р.

18.12.2018р. судом постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні на 16.01.2019 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до суду про стягнення з дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. пеня; 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційні втрати згідно договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р. передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 134 638 675,52 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, оплату за природний газ ДП „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз не виконало зобовязання у строк, визначений договором, чим порушило умови господарського зобовязання, зокрема вимоги п. 6.1. договору. Таким чином, на підставі вищевикладеного позивач просить стягнути нараховані пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважаючи їх правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні та у надісланому на адресу суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідно до умов Договору Відповідачем повністю сплачено вартість придбаного за Договором природного газу, а саме: 134 638675,52 грн.: шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця сплачено 9663913,02 грн.; шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області на рахунок Позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" сплачено 124674762,50 грн.; шляхом перерахування власних коштів із основного рахунку ДП «Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз» на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця сплачено 300 000,00 грн.

Стверджує, що перерахування коштів ДП «Шепетівкагаз» ПАТ«Шепетівкагаз» на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця підтверджується карткою рахунком 6311 за жовтень 2016 року - березень 2018 року за Договором купівлі - продажу для населення № 16-465-Н. Виконання Відповідачем зобов'язання по перерахуванню коштів в сумі 134 638675,52 грн., визнаються Позивачем в повному обсязі.

Наголошує на тому, що перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області на рахунок Позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень «Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України » підтверджуються копіями платіжних доручень та копіями спільних протокольних рішень по договору купівлі - продажу № 16-465- Н від 22 серпня 2016 року. В період дії Договору Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації, ДП «Шепетівкагаз» ЛАТ « Шепетівкагаз » та ПАТ « НАК «Нафтогаз України» укладено 8 спільних протокольних рішень, зарахування коштів по яким відбулося по Договору купівлі-продажу природного газу № 16-465- Н від 22 серпня 2016 року , предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2005р. «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій "(зі змінами та доповненнями). Тому відповідно до пунктів 2.1-2.5, вказаних спільних рішень, сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведені взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами Спільного протокольного рішення, а саме порядок перерахування грошових коштів від Державної казначейської служби України до ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

На думку відповідача (за первісним позовом) правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в певній частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови. Наявність Спільних протокольних рішень свідчить, що Позивач та Відповідач фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природній газ та погодились, що оплата за договором від 22.08.2016 року №16-465- Н підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі Спільних протокольних рішень.

Звертає увагу суду на те, що на момент звернення ПАТ НАК «Нафтогаз України» до господарського суду з позовом до ДП «Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз », так і на момент розгляду справи, у відповідача відсутня заборгованість за поставлений природний газ.

Також відповідач повідомляє, що ДП «Шепетівкагаз » ПАТ „Шепетівкагаз» не мало можливості сплачувати боргові зобов'язання за спірним Договором у зв'язку з тим, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було затверджено алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки - і запізненням, що спричинило акумулювання коштів, які надходять на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ДП «Шепетівкагаз» ПАТ « Шепетівкагаз» ( Постачальника) як плата за споживання (використання) природного газу.

Також стверджує, що 28 березня 2017 року відповідач за вих. № 252 направляв до Державної казначейської служби України лист, щодо надання роз'яснення з приводу відсутності фінансування пільг та субсидій згідно спільних протокольних рішень № 82/УТГ від 20.02.2017 року , № 1274/у від 20.04.2017 року, № 1275/у від 20.04.2017 року, № 1276/у від 20.04.2017 року, № 1692 /у від 16.03.2017 року , № 1693 /у від 16.03.2017 року Договором купівлі-продажу природного газу № 16-465- Н від 22 серпня 2016 року. У відповіді зазначено про часткове фінансування субвенцій в сумі 25 407748,10 грн. по вищезазначеним спільним протокольним рішенням та наголошено на тому, що інші спільні протокольні рішення не можуть бути профінансовані через те, недостатність залишку розпису асигнувань про Хмельницькій області. Крім того, зазначає, що позивач не надав суду доказів понесених ним збитків за несвоєчасне виконання Відповідачем зобов'язань по оплаті природного газу.

Позивач за первісним позовом у відповіді на відзив від 29.10.2018 року не погоджується з запереченнями відповідача за первісним позовом. Наголошує на п. 6.1. договору, у якому сторонами погоджено, що спільні протокольні рішення не змінюють порядок та строки розрахунків. Окрім того, зауважує, що умови укладеного Сторонами Договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року у повній мірі відповідають вимогам Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 р. N444, у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року N 853.

Відповідач за первісним позовом у зустрічній позовній заяві просить суд визнати недійсним абзац 8 пункту 6.1. розділу 6 «Порядок та умови проведення розрахунків » Договору купівлі - продажу природного газу № 16-465- Н від 22 серпня 2016 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Дочірнього підприємства «Шепетівкагаз» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз» наступного змісту: «Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк. »

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених Постановою КМ України від 11.01.2005 року № 20, так як, встановлено строк оплати спожитого газу, в той час як оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава згідно визначених нормативно правових актів.

Стверджує, що з Порядку вбачається , що відшкодування коштів на пільги , субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб'єкта господарювання , тобто ДП «Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз» та безпосередньо перераховуються на рахунок - ПАТ « Нафтогаз України». Відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених Постановою KM України від 11.01.2005 року, кошти, якими ДП « Шепетівкагаз » ПАТ « Шепетівкагаз » мало розраховуватись з ПАТ «НАК « Нафтогаз України» виділяються як субвенція, сформована за рахунок коштів, отриманих, в тому числі, і від Позивача за первісним позовом та/або підприємств, пов'язаних з останнім.

При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що частиною 6 ст. 102 Бюджетного кодексу України визначено перелік пільг та субсидій, які надаються за рахунок субвенцій з державного бюджету, та передбачено, що Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій. І лише після надходження сум субвенцій на рахунки місцевих бюджетів органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг). З зазначеного позивач за зустрічним позовом зауважує, що відносини з відшкодування місцевими бюджетами надавачам послуг вартості спожитого пільговиками та субсидіантами природного газу за рахунок субвенцій із державного бюджету, які в подальшому мають бути перераховані ДП « Шепетівкагаз» ПАТ « Шепетівкагаз» на рахунок ПАТ « НАК « Нафтогаз України» відповідно до встановленого Порядку №20 регулюються бюджетним законодавством, та є для ДП « Шепетівкагаз» непередбачуваними та такими, на які ДП « Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз» не впливає.

На думку відповідача (за первісним позовом) спірні положення Договору суперечать чинному законодавству, а саме Постанові КМУ від 11 січня 2005 року № 20.

Відповідач за зустрічним позовом у відзиві на зустрічний позов 29.10.2018 року вважає вимоги зустрічного позову безпідставними. Звертає увагу суду на подальшому схваленні договору відповідачем, його виконанні, неможливості визнання недійсною істотної умови договору, оскільки такий правочин вважатиметься таким, що не вчинений, а також наголошує на свободі укладення договору.

Також наголошує на тому, що зміст укладеного Сторонами Договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року у повній мірі відповідає вимогам Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 р. N444. у редакції Постанови Кабінет) Міністрів України від 26 жовтня 2016 року N 853.

У відповіді на відзив (за зустрічною позовною заявою) позивач (за зустрічною позовною заявою) звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 2 ст. 179 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що Кабінет Міністрів України , уповноважені ним органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовані умови господарських договорів ( примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Відповідач на свій розсуд визначив порядок розрахунків між Сторонами за спірним Договором , взявши за основу вищезазначений Примірний договір, який носить винятково рекомендаційний характер , оскільки для більш « жорстокого» регулювання господарських відносин існують типові договори, чим порушив вимоги Порядку, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 № 20, яким передбачено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Саме держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами. Приходить до висновку про те, що Примірний договір має форму проекту договору та містить лише рекомендації, щодо змісту спірного Договору.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.08.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем для постачання побутовим споживачам.

Згідно із п. 2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 22647,685 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: жовтень 2277,670 тис. куб.м., листопад 3304,893 тис. куб.м, грудень 4639,754 тис. куб.м., січень 5241,824 тис. куб.м, лютий 4090,622 тис. куб.м, березень 3092,922 тис. куб.м.

Як передбачено п. 2.2. договору обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

У відповідності до п. 3.2. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 3.3. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) передбачено, що покупець зобовязується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі не підписання продавцем акта приймання-передачі природного газу продавець у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п. 3.4. договору - із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.).

Відповідно до п. 5.1. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) ціна за 1000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками (включно) становить 4954,10 гривень за 1000 куб. метрів природного газу, крім того податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків.

Згідно з п. 5.3. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Як передбачено п. 6.1. договору (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.10.2016р.) оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев'яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст.. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (п. 7.2. договору).

У відповідності до п. 11.1. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. до 31 березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Сторонами також було підписано додаткову угоду № 1 від 28.10.2016р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п.п. 2.4., 3.1.-3.5., 4.1., розділ 5, п. п. 6.1., 7.2. у іншій редакції), додаткову угоду № 2 від 28.11.2016р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції), додаткову угоду № 3 від 20.01.2017р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції), додаткову угоду № 4 від 07.06.2017р. до договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016р. № 16-465-Н (якою викладено п. 2.1. у іншій редакції). Додаткові угоди підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н від 22.08.2016р. продавець передав, а покупець отримав природний газ власного видобутку виключно для постачання побутовим споживачам, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. на суму 13 540 565,94 грн., від 30.11.2016р. на суму 19 647324,49 грн., від 31.12.2016р. на суму 27 582966,35 грн., від 31.01.2017р. на суму 31162 224,34 грн., від 28.02.2017р. на суму 24318420,54 грн., від 31.03.2017р. на суму 18 387173,86 грн.

Відповідачем було здійснено оплату за спожитий газ в сумі 134 638 675,52 грн., що підтверджено і відображено в довідці про операції та довідці про сальдо за період з 01.08.2016р. по 31.03.2018р., інформації щодо розрахунків за договором.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання , транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У п. 4. спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України. Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2. рішення).

Погашення заборгованості згідно договору №16-465-Н від 22.08.2016 року спільними протокольними рішеннями відбувалось наступним чином: спільне протокольне рішення №1276 від 20.02.2017 року 21 154179,64 грн. (платіжне доручення № 70 від 21.02.2017 року); №1275 від 20.02.2017 року 908624,46 грн. (платіжне доручення № 69 від 21.02.2017 року); №1693 від 16.03.2017 року 22 777226,95 грн. (платіжне доручення № 104 від 17.03.2017 року);№2386 від 20.04.2017 року 21 988421,61 грн. (платіжне доручення № 154 від 21.08.2017 року); №2607 від 17.05.2017 року - 3447919,70 грн.(платіжне доручення № 196 від 21.08.2017 року) ; № 236 від 18.01.2017 року 41578390,14 грн. (платіжне доручення №1 від 19.01.2017 року); № 3243 від 16.12.2016 року 17 850 000грн. (платіжне доручення № 1460 від 19.12.2016 року ).; № 2992 від 22.11.2016 року 12820 000 грн. (платіжне доручення №1374 від 22.11.2016 року); із посиланням на постанову КМ України від 11.01.2005 року №20.

Позивачем надано до матеріалів справи належним чином завірені копії підписаних та скріплених печатками актів звіряння розрахунків за надані населенню пільги, субсидії, компенсації :

від 01.11.2016р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та Шепетівського міського управління праці та соціального захисту населення на суму 11 672 302,04 грн.,

від 01.11.2016р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 5545817.60 грн.,

від 01.12.2016р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 13 984420,44 грн.,

від 01.12.2016р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради на суму 24658118,68 грн.,

від 01.01.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 13161675,49 грн.,

від 01.01.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради на суму 28731802,65 грн.,

від 01.02.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 9 951 918,27 грн.,

від 01.02.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради на суму 14 455829,83 грн.,

від 01.03.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради на суму 28 829602,74 грн.,

від 01.03.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 19 355372,31 грн.,

від 01.04.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління соціального захисту населення Шепетівської РДА на суму 27498 527,32 грн.,

від 01.04.2017р. між дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради на суму 41766244,88 грн.

У зв'язку із несвоєчасною сплатою відповідачем поставленого газу позивач за первісним позовом звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. пеня; 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційні втрати

Відповідач за первісним позовом, вважаючи, що нараховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня неправомірні в силу недійсності окремих абзаців п. 6.1. договору, звернувся з зустрічним позовом до позивача за первісним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Щодо вимог за зустрічною позовною заявою.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріалами справи стверджується, що 22.08.2016 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-465-Н, у якому сторонами погоджено предмет договору, кількість та фізико-хімічні показники природного газу, порядок та умови його передачі, порядок обліку природного газу, його ціну, порядок та умови проведення розрахунків (п. 6.1. договору), а також відповідальність сторін, форс-мажорні обставини, порядок розв'язання спорів (розбіжностей), строк дії договору. Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб без зауважень.

Відповідно до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі визнання правочину недійсним. Цей спосіб захисту безпосередньо регламентується статтями 215, 236 ЦК України.

Позивач обрав спосіб захисту та звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним, оскільки при укладенні договору, на його думку, не дотримано вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України (зміст право чину суперечить кодексу, актам цивільного законодавства).

Предметом даного позову є визнання недійсним договору, а підставою даного позову, на думку позивача, є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого договору недійсними.

Отже, предметом доказування у даній справі є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Крім того, у даній справі необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

При цьому, обґрунтовуючи недійсність оскаржуваного пункту договору в частині, позивач за зустрічним позовом наголошує, що така частина пункту суперечить Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженому постановою КМУ від 11 січня 2005 року №20;Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою КМУ №256 від 04.03.2002 року, оскільки визначає строки оплати спожитого газу, в той час, як на оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава у визначеному нормативними актами порядку. З чого позивач за зустрічним позовом позбавлений можливості впливати на такі розрахунки, а тому не може нести відповідальність за прострочення оплати в цій частині.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11 січня 2005 року №20 (втратила чинність з 08.11.2017 року) передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

З Порядку вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб'єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "Нафтогаз України".

Аналогічні положення вміщені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою КМУ №256 від 04.03.2002 року, згідно п. 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16).

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони договору позбавлені можливості врегулювати в договорі питання щодо строків та порядку виконання зобов'язання, виконання кого залежить від компенсацій з державного бюджету, оскільки такий порядок викладений у відповідних нормативно-правових актах.

Натомість, у абз. 8 п. 6.1. договору сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вказаним сторони фактично встановили строк та порядок виконання зобов'язання, яке здійснюється із державного бюджету України та регулюється відповідними нормативно-правовими актами, що є неправомірним.

Одночасно суд зауважує, що питання дійсності договору або певної його частини підлягає встановленню на момент укладення такого договору, тому втрата чинності Постановою №20 від 11.01.2005 року з 08.11.2017 року не впливає на суперечність її положенням абз. 8 п. 6.1. договору від 22.08.2016 року.

З огляду на викладене, оскільки сторонами в договорі встановлено строк та порядок розрахунків, які проводяться з державного бюджету, а саме, в частині відшкодування пільг та субсидій, що підлягає регулюванню та врегульовано на законодавчому рівні, суд приходить до висновку, що наведене суперечить чинному законодавству, а саме, чинній на момент укладення договору Постанові КМУ №20 від 11.01.2005 року. З огляду на вищевикладене , зустрічний позов підлягає задоволенню.

Заперечення позивача за первісним позовом, викладені у відзиві на зустрічний позов, спростовуються вищевикладеним. Окрім того, судом визнано недійсним лише один абзац оскаржуваного пункту, що не тягне за собою відсутність в договорі порядку та строків розрахунку, як зазначав НАК "Нафтогаз України". Одночасно посилання відповідача за зустрічним позовом на подальше схвалення договору відповідачем та його виконання, неможливості визнання недійсною істотної умови договору, відповідність змісту договору вимогам Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, судом не приймається до уваги, оскільки в даному випадку висновки суду ґрунтуються правовій позиції ВС, викладеній у постанові Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16, згідно якої грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Тобто, в даному випадку суд приймає до уваги наявність спільних протокольних рішень та компенсацію державою коштів пільг та субсидій населення.

Щодо вимог за первісним позовом.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-465-Н, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

На підставі договору купівлі-продажу природного газу № 16-465-Н від 22.08.2016р. позивач продав відповідачу природний газ на загальну суму 134 638 675,52 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 31.03.2017р.

Відповідач оплатив отриманий газ, однак оплата здійснювалась невчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим позивачем подано позов про стягнення з відповідача 951328,06 грн. пені 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З зазначених положень наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій та ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню у випадку прострочення виконання зобов'язання з вини контрагента.

Згідно ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Положеннями пункту 1.2. Порядку від 03.08.2015 № 493/688, яким сторони керувались при підписанні відповідних спільних протокольних рішень (розділ 3 спільних протокольних рішень), визначено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Суд зазначає, що спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 22.08.2016 року №16-465-Н.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16.

З наведених мотивів судом було задоволено зустрічний позов та визнано недійсним абз. 8 п. 6.1. договору.

Судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, перераховані спільними протокольними рішеннями.

Водночас, судом також приймається до уваги, що лише частина спожитого газу споживалася пільговиками та підлягала оплаті спільними протокольними рішеннями. Інша частина оплачувалась коштами дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та порядок таких розрахунків визначений умовами договору.

Як вбачається із наданих сторонами розрахунків, власними коштами відповідачу слід було сплатити за жовтень 2016 року 13540565,94 грн. до 25 листопада 2016 року (включно), за листопад 2016 року 19 647324,49 грн. до 25 грудня 2016 року (включно), за грудень 2016 року 27582966,35 грн. до 25 січня 2017 року включно, за січень 2017 року 31 162 224,34 грн. до 25 лютого 2017 року включно, за лютий 2018 року 24 318420,54 грн. до 25 березня 2018 року включно, у березні 2017 року вся сума підлягала сплаті спільними протокольними рішеннями.

Відповідно до розрахунку основного боргу по договору №16-465-Н від 22.08.2016 року, наданого відповідачем, оплата спожитого у листопаді 2016 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1906401,45 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 12280000грн., оплата спожитого у грудні 2016 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1704412,98 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 17 850 000грн., оплата спожитого у січні 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1647749,13 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 41578390,14рн., оплата спожитого у лютому 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1684457,13 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 908624,46 грн. та 21154179,64 грн., оплата спожитого у березні 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 1500726,02 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 22777226,95грн., власними коштами 300 000грн., оплата спожитого у квітні 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 970 251,81 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 21988421,61грн., оплата спожитого у травні 2017 року газу була проведена була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання в сумі 249 913,90 грн., пільгами та субсидіями (згідно постанови КМУ №20) в сумі 3447919,70 грн.

З наданих сторонами у справі розрахунків встановлено, що відповідачем за первісним позовом своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень.

З наданих сторонами у справі розрахунків встановлено, що відповідачем за первісним позовом своєчасно здійснювались розрахунки за спожитий ним газ. Інша ж частина оплачувалась шляхом підписання спільних протокольних рішень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у позивача за первісним позовом відсутні підстави для нарахування 3% річних, пені та втрат від інфляції на суми, перераховані з державного бюджету для покриття пільг та субсидій, а оплата відповідачем за первісним позовом сум коштів за власний спожитий газ здійснювалась відповідно до умов договору.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним та зустрічним позовом покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У позові публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ до дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз, Хмельницька область, м. Шепетівка про стягнення 1780574,32 грн., з яких: 951328,06 грн. пеня; 225718,35 грн. 3% річних; 603527,91 грн. інфляційні втрати відмовити.

Зустрічний позов дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз, Хмельницька область, м. Шепетівка до публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, м. Київ про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. розділу „Порядок та умови проведення розрахунків договору купівлі-продажу природного газу №16-465-Н від 22.08.2016р.. укладеного між публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз задовольнити.

Визнати недійсним абзац 8 пункту 6.1. договору №16-465-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 року, укладеного між публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України та дочірнім підприємством „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз наступного змісту: "Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк."

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь дочірнього підприємства „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Героїв Небесної сотні ,7, ідентифікаційний код 39393136) 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.01.2019 року.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 ПАТ НАК „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

3 ДП „Шепетівкагаз публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз (30403, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Економічна, 29) - рекомендованим з повідомленням.