ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. Справа №909/95/18

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

за участю представників сторін від:

апелянта: ОСОБА_2 - представник

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ №631/09-19-10-03/08 від 17.09.2018

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 (суддя О.В. Рочняк)

в справі №909/95/18

за заявою ліквідатора ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_4», м. Львів

до боржника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 ОСОБА_4», м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

30.04.2018 до господарського суду надійшла заява Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 208/09-19-10-03-108 від 27.04.2018 (вх. №6267/18) про визнання грошових вимог до боржника в сумі 8 331 294 грн 37 коп.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 вищезазначену заяву задоволено частково. Визнано грошові вимоги ГУ ДФС в Івано-Франківській до ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» 3039 грн 45 коп. - вимоги першої черги,

5 743 663 грн 06 коп. - вимоги третьої черги, 1 441 714 грн 75 коп. - вимоги шостої черги. В задоволенні грошових вимог в частині 1 145 916 грн 56 коп. відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником в порушення вимог ст.ст.74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України ані до заяви з грошовими вимогами, ані на неодноразові вимоги суду не подано належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність та правильність нарахування грошових вимог в розмірі 1145916 грн 56 коп, що за даними заявника становлять пеню, яка обліковується на особовому рахунку боржника, при цьому, суд позбавлений можливості самостійно перевірити правомірність нарахування такої пені.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ГУ ДФС в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду в частині відмови у визнанні грошових вимог у сумі 1 145 916 грн 56 коп., що становлять пеню, яка обліковується на особовому рахунку боржника. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено матеріали справи та безпідставно відмовлено у визнанні грошових вимог у 1 145 916 грн 56 коп. на тій підставі, що наявна у матеріалах справи довідка про борг боржника не може бути підставою для визнання таких вимог. Скаржник стверджує, що враховуючи норми Податкового кодексу України, п.1.2 Порядку обліку сум податкового боргу платників податків щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство або прийнято рішення суду про призупинення стягнення встановлено, що довідка формується структурними підрозділами адміністрування облікових показників та звітності щодо окремого платника податків у розрізі платежів по запиту на підставі даних особового рахунку платника податків. Апелянт вказує, що окрім зазначеного, в довідці зазначаються суми податкового боргу за пенею, скориговані відповідно до перерахунку, нарахованих сум.

Скаржник також зазначає, що залежно від мети, підстав і механізмів підтвердження контролюючими органами інформації про наявність/відсутність у платника заборгованості, що міститься в інформаційних системах контролюючих органів, оформлення здійснюється, зокрема, довідкою та/або повідомленням.

Сторонами не подано відзивів на апеляційну скаргу.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Фактичні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4».

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2018 ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5.

29.03.2018 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено повідомлення про визнання ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

В подальшому, 30.04.2018 до місцевого господарського суду надійшла заява Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 208/09-19-10-03-108 від 27.04.2018 про визнання грошових вимог до боржника в сумі 8 331 294 грн 37 коп., яку призначено до розгляду на 30.05.2018.

Ухвалою від 30.05.2018 розгляд заяви було відкладено на 07.06.2018 та зобов'язано ГУ ДФС в Івано-Франківській області надати суду витяг з індивідуальної картки платника податків -ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4», що стосується пені, яка обліковується по особовому рахунку по податку на додану вартість, по податку на прибуток та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Станом на 27.08.2018 ГУ ДФС в Івано-Франківській області вимоги ухвали суду від 30.05.2018 не виконано.

Місцевим господарським судом встановлено також таке.

Згідно довідки про борг за платежами по ТОВ «ОСОБА_2 хоспітелі» від 25.04.2018 сума заборгованості станом на 25.04.2018 становить 8 331 294 грн 37 коп., з яких:

1) ПДВ, всього на суму 160 050 грн 16 коп., з них: податкові зобовязання 71 474 грн 06 коп.; штрафні санкції 17 871 грн; пеня, що обліковується по особовому рахунку 66 061 грн 12 коп.; пеня, розрахована на суму податкового боргу 4 643 грн 98 коп.;

2) податок на нерухоме майно, всього на суму 26 931 грн 26 коп., з них: податкові зобовязання 14974 грн 00 коп., штрафні санкції 3914 грн; пеня, що обліковується по особовому рахунку 7061 грн 49 коп., пеня, розрахована на суму податкового боргу 981 грн 77 коп.;

3) податок на прибуток підприємств, всього на суму 8 144 312 грн 95 коп., з них: податкові зобовязання 5 657 215 грн 00 коп., штрафні санкції 1 414 304 грн; пеня, що обліковується по особовому рахунку 1 072 793 грн 95 коп.

Матеріалами справ підтверджується, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.10.2017 головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області складено акт №1306/09-19-14-01/34694915 від 28.11.2017.

На підставі вищевказаного акту прийнято:

- податкове повідомлення- рішення № від 12.12.2017, згідно якого нараховано за платежем ПДВ 71 482 грн - податкове зобовязання та 17 871 грн - штрафні санкції;

- податкове повідомлення- рішення № від 12.12.2017, згідно якого нараховано за платежем податок на нерухомість 14 974 грн - податкове зобовязання та 3 744 грн штрафні санкції;

- податкове повідомлення- рішення № від 12.12.2017, згідно якого нараховано 170 грн штрафних санкцій;

- податкове повідомлення- рішення № від 12.12.2017, згідно якого нараховано за платежем податок на прибуток 5 657 215 грн - податкове зобовязання та

1 414 304 грн штрафні санкції.

Як встановлено місцевим господарським судом, 29.12.2017 ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» направлено податкову вимогу №476-55 від 28.12.2017 на суму 8 000 181 грн 10 коп, про що свідчить поштова квитанція та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Рішенням ДФС України від 15.03.18№8826/6/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення- рішення № від 12.12.2017, а скаргу ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» без задоволення.

Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Враховуючи специфіку справ про банкрутство, у таких справах спір між учасниками не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредиторів на підставі поданих документів.

Приписами ч.3 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Відповідно ст.ст. 13, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.ст. 73, 91 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

З огляду на вищевикладені норми законодавства, а також те, що заявником не подано самостійно, а також на вимогу суду першої інстанції індивідуальну картку платника ТОВ «ОСОБА_2 ОСОБА_4» чи інші належні та допустимі докази, які б свідчили про правомірність та правильність нарахування грошових вимог в розмірі 1145916 грн 56 коп, що за даними заявника становлять пеню, яка обліковується на особовому рахунку боржника,

суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про відмову у визнанні грошових вимог в розмірі 1145 916 грн 56 коп.

Відповідно до ст.ст. 77, 86 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що наявна в матеріалах справи довідка про борг боржника не може бути єдиною підставою для визнання грошових вимог, оскільки вона є лише внутрішнім документом заявника та не містить інформації щодо підставності нарахування пені та розрахунків, проведених належним чином у відповідності вимог чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 у справі № 909/95/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на апелянта Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.01.2019

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1