ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа№ 925/77/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В

Чорногуза М.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 16.01.2019

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 (повне рішення складено 10.04.2018)

у справі № 925/77/18 (суддя - Дорошенко М.В.)

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Галина»

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

за участю заступника прокурора Черкаської області

про визнання додаткової угоди укладеною,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У січня 2018 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Галина» (далі - ПСГП «Галина») звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - Держгеокадастр) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 23.10.2007, укладеного між ПСГП «Галина» та Чорнобаївською районною державною адміністрацією і зареєстрованого в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №53, в запропонованій позивачем редакції.

Позовні вимоги про визнання додаткової угоди укладеною обґрунтовано тим, що він, як орендар, після закінчення строку дії укладеного між ПСГП «Галина» та Чорнобаївською районною державною адміністрацією договору оренди землі 23.10.2007, зареєстрованого в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №53, продовжував користуватись орендованими за даним договором земельними ділянками, належним чином виконував свої зобовязання за цим договором та протягом місяця не одержував від орендодавця листа-повідомлення про заперечення у поновленні цього договору на новий строк, тому вказаний договір в силу частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» вважається поновленим на той самий строк і на тих же умовах, які ним були передбачені, але відповідач цього не визнає і ухиляється від укладення запропонованої позивачем додаткової угоди про це.

Ухвалою від 28.03.2018 Господарський суд Черкаської області задовольнив заяву заступника прокурора Черкаської області про вступ прокурора у справу та допустив до участі у цій справі прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 позов задоволено повністю. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 23.10.2007, укладеного між ПСГП «Галина» та Чорнобаївською районною державною адміністрацією і зареєстрованого в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №53, в запропонованій позивачем редакції.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач після закінчення строку дії договору від 23.10.2007 продовжував користування орендованою земельною ділянкою і належно виконував свої обов'язки за договором від 23.10.2007, а також відсутністю у нього протягом місяця після закінчення строку дії цього договору листа-повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору. Тому в силу ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір від 23.10.2007 вважається поновленим на той самий строк (на 10 років) і на тих же умовах, які були ним передбачені, а сторони зобов'язані укласти про це додаткову угоду без прийняття відповідачем рішення про поновлення вказаного договору.

Також суд першої інстанції зазначив, що ухилення відповідача від виконання зобов'язання щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору від 23.10.2007 на новий строк, як того вимагають ч. 6 - 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», порушує право позивача на укладення такої угоди і, відповідно, саме право оренди позивача на земельну ділянку. Отож задля захисту порушених прав позивача він вправі вимагати від відповідача укладення такої додаткової угоди у судовому порядку шляхом визнання її укладеною.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

У травні 2018 Держгеокадастр звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено строк учасникам судового процесу для подання відзиву та заперечення на відзив. Справу призначено до розгляду.

03.07.2018 ухвалою Київського апеляційного господарського суду зупинено апеляційне провадження у справі № 925/77/18 до вирішення палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 920/739/17.

25.06.2018 року на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 було прийнято апеляційну скаргу Держгеокадастру до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Чорногуз О.М. Поновлено апеляційне провадження у справі № 925/77/18. Справу призначено до розгляду на 16.01.2019.

В судове засідання 16.01.2019 з'явились представники позивача, відповідача та прокуратури.

Представник ПСГП «Галина» в судовому засіданні порушив питання про безпідставність участі прокуратури в судовому засіданні. Представник прокуратури зазначив, що підставою для вступу у справу стало те, що представники Держгеокадастру не приймали участі у справі, про яку прокуратурі стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень. Представник відповідача не заперечував проти участі прокуратури в судовому засіданні. Усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання постановлено здійснювати розгляд справи за участі представника прокуратури з огляду на те, що положення ГПК України не передбачають вилучення (розгляд справи без представника) прокурора, якого було залучено до участі у справі ухвалою суду першої інстанції за клопотанням про вступ у справу.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Держгеокадастр в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки вважає помилковим висновок про поновлення договору за правилами ч. 6 ст. 33 «Про оренду землі», адже позивач не виконав узгодженої умови п. 8 договору щодо повідомлення головного управління за 30 днів до закінчення договору про намір продовжити його дію, а рекомендованим листом від 20.11.2017 відповідач заперечив проти поновлення договору.

Крім того, скаржник зазначає про порушення умов договору щодо зміни розміру орендної плати, який залежить від нормативної грошової оцінки, та не може бути меншим ніж це встановлено ст. 288 Податкового кодексу України.

Нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Тому, на переконання заявника, позивач безпідставно зазначає про порушення його прав відповідачем.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

02.07.2018 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив від 19.06.2018, в якому ПСГП «Галина» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Позивач вважає безпідставним посилання скаржника на недотримання позивачем вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема, на відсутність від ПСГП «Галина» листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі за 30 днів до закінчення строку дії договору, оскільки, звертаючись з позовом, позивач не просив суд застосовувати процедуру поновлення договору оренду передбачену ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Так, позивач просив застосувати порядок поновлення договору, передбачений ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка містить інші підстави для поновлення договору.

Також, позивач вказує, що не отримував від відповідача лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору, докази вручення такого листа відсутні.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

23.10.2007 Чорнобаївська районна державна адміністрація (далі - Чорнобаївська РДА), як орендодавець, і ПСГП «Галина», як орендар, уклали договір оренди землі, згідно з п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради.

Відповідно до п. 2 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 19, 900 га, у тому числі, рілля 10,36 га, господарські двори 4,42 га, польові шляхи 2,31 га, лісосмуги 2,10 га.

Пунктом 8 договору оренди визначено, що останній укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

23.10.2007 договір оренди був зареєстрований в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за №53, який в силу приписів ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час вчинення дії) з 23.10.2007 набрав чинності.

Враховуючи викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що останнім днем десятирічного строку дії договору від 23.10.2007 є 22.10.2017, а з 23.10.2017 строк дії цього договору закінчився.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з 01.01.2013 повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності перейшли від районних державних адміністрацій до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким на той час було Державне агентство земельних ресурсів України, та до його територіальних органів.

Відповідно до п. 4.32 Положення про Головні управління Держземагенства в областях, затвердженого наказом Міністерство аграрної політики України від 25.01.2013 №40 головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб у межах областей.

Згідно з припсиами п. 2, 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014 №442 Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру»: утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області; встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Суд, першої інстанції встановив, 25.04.2015 була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Наказом Держгеокадастру України від 26.05.2015 №84 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області» погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

Отже, оскільки з 26.05.2015 Головне управління Держземагенства у Черкаській області реорганізовано, його повноваження перейшли до правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області і саме останнє (відповідач) з 26.05.2015 є фактичним орендодавцем вказаної у договорі від 23.10.2007 земельної ділянки.

Позивач доказів того, що він письмово повідомляв відповідача за 30 днів до дня закінчення строку дії договору від 23.10.2007 про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору від 23.10.2007 на новий строк господарському суду першої інстанції не надав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, після закінчення строку дії договору, оренди позивач продовжив користуватися орендованою за цим договором земельною ділянкою і належним чином виконувати свої зобов'язання орендаря, що, зокрема, підтверджується довідкою виконавчого комітету Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29.11.2017 №760 і актом обстеження земельної ділянки від 17.01.2018 №17.

11.12.2017 позивач звернувся до відповідача з листом від 11.12.2017, яким повідомив про ненадходження йому протягом місяця з дня закінчення строку дії договору від 23.10.2007 листа-повідомлення про заперечення у поновленні цього договору на новий строк і про те, що цей договір в силу ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які ним були передбачені. У зв'язку з цим позивач запропонував відповідачу вказаним листом підписати доданий до цього листа проект додаткової угоди про поновлення договору від 23.10.2007.

Відповідач надісланий позивачем з листом від 11.12.2017 проект додаткової угоди про поновлення договору від 23.10.2007 на новий строк не підписав, що й стало підставою для звернення з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами склались правовідносини у сфері оренди земельної ділянки.

За змістом ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 30 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у ч. 1 - 5 і ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не пов'язані одна з іншою.

Аналогічної правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 16.01.209 № 912/1290/17 та Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Суд першої інстанції встановив, що позивач у встановлений п. 8 договору оренди строк в - за 30 днів до закінчення строку дії цього договору письмово не повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не скористався свої переважним правом перед іншими особами на поновлення договору оренди в розумінні ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що, водночас, не виключає можливості його поновлення за правилами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». А саме у разі продовження користування позивачем виділеною земельною ділянкою, належного виконання ним своїх обов'язків за договором і за відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди (протягом періоду з 23.10.2017 по 22.11.2017) листа-повідомлення відповідача про заперечення у поновленні цього договору та звернутися з додатковою угодою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання скаржника щодо обов'язку позивача повідомлення відповідача за 30 днів до закінчення договору про намір продовжити його дію, оскільки це право позивача, яким він не скористався.

Господарський суд Черкаської області встановив (не заперечувалось сторонами), що позивач продовжує користування виділеною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, що підтверджується складеним комісією у складі голови села Кліщинці Грановського М.А., спеціаліста сільської ради Дудкіної Д.О. та депутата сільської ради Вергун К.М. у присутності директора ПСГП «Галина» Костенка В.М. актом обстеження земельної ділянки від 17.01.2018 №17. Згідно з вказаним актом орендована позивачем за договором оренди земельна ділянка, яка знаходиться в адміністративних межах Кліщинської сільської ради, загальною площею 19, 900 га, у тому числі, рілля 10, 36 га, господарські двори 4,42 га, польові шляхи 2, 31 га, лісосмуги 2,10 га фактично використовуються орендарем після закінчення строку договору оренди від 23.10.2007. Земельна ділянка використовується за призначенням.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що доказом належного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором від 23.10.2007 щодо сплати орендної плати є довідка виконавчого комітету Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29.11.2017 №760 про відсутність за позивачем заборгованості з орендній плати за договором оренди землі від 23.10.2007 за 2008-2017 роки.

Звертаючи з апеляційною скаргою, відповідач зазначає, що ним було направлено лист-повідомлення від 20.11.2017 №27-23-0,32-9947/2-17 на адресу відповідача, в якому Держгеокадастр заперечив проти поновлення договору оренди. Скаржник стверджує, що вказаний лист вручено адресату 23.11.2017.

Кожна сторона, згідно зі ст. 74 ГПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів ст. 76, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що жодних належних та допустимих доказів в підтвердження факту направлення ПСГП «Галина» листа-повідомлення від 20.11.2017 №27-23-0,32-9947/2-17 (заперечення проти поновлення договору оренди), в розумінні ст. 74, 76, 77, 78, 79 ГПК України, скаржником не надано. А тому посилання скаржника на наявність доказів в підтвердження факту заперечення проти поновлення договору оренди відхиляються судом апеляційної інстанції як такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач як протягом місяця після закінчення строку дії договору, так і після цього періоду не одержував від відповідача листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору.

Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Отже, Північний апеляційний господарський суд, враховуючи, що позивач після закінчення строку дії договору оренди продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою і належно виконував свої обов'язки за договором, а також відсутність у нього протягом місяця після закінчення строку дії цього договору листа-повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору, погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу ч. 6 - 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди вважається поновленим на той самий строк (на 10 років) і на тих же умовах, які були ним передбачені, а сторони зобов'язані укласти про це додаткову угоду без прийняття відповідачем рішення про поновлення вказаного договору.

Ухилення відповідача від виконання зобов'язання щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди на новий строк, як того вимагає норма ч. 6 - 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», порушує право позивача на укладення такої угоди і відповідно саме право оренди позивача на земельну ділянку.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції задля захисту порушених прав позивача він вправі вимагати від відповідача укладення такої додаткової угоди у судовому порядку шляхом визнання її укладеною.

Заявлена позивачем у позові вимога спрямована на захист порушених відповідачем прав позивача і відповідає передбаченим ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» способам захисту порушених прав позивача.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що запропонована позивачем редакція додаткової угоди до договору оренди від 23.10.2007 відповідає вимогам частини 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору на той самий строк і на тих же умовах, які ним були передбачені.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що поновлення договору оренди від 23.10.2007 на той самий строк і на тих же умовах, які ним були передбачені, не звільняє сторони від зобов'язань і не позбавляє їх прав на приведення цього договору у відповідність з вимогами законодавства та обставинами, що з'явилися після його укладення, у тому числі і у відповідність з вимогами Податкового кодексу України, шляхом внесення до нього відповідних змін як за згодою сторін так і у судовому порядку. А тому посилання скаржника на порушення умов договору оренди щодо зміни розміру орендної плати, який залежить від нормативної грошової оцінки, відхиляються судом як безпідставні.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. (Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі та визнання укладеним додаткового договору до договору оренди в редакції позивача.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову ПСГП «Галина».

Таким чином, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі №925/77/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

4. Матеріали справи № 925/77/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 24.01.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

М.Г. Чорногуз