ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.01.2019 Справа № 920/1013/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши матеріали справи №920/1013/18

за позовом: Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (вул. Кудрявська, 26/28, м.Київ, 04053, ) в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (вул. Європейська, 173, м. Полтава, 36008, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Механіка Плюс» (вул. Герасима Кондратьєва, 215, м. Суми, 40021, ),

про стягнення 253 343 грн. 10 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, свідоцтво Серії ПТ №2201 від 26.06.2018, довіреність №2-426д від 28.12.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 17.01.2019;

при секретарі судового засідання Молодецькій В.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 26.12.2018 провадження у справі № 920/1013/18 відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 21.01.2019.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача 253 343 грн. 10 коп., з яких: 74 046 грн. 00 коп. 7% штрафу та 179 397 грн. 10 коп. пені, нарахованих у звязку з неналежним виконанням зобовязань по договору поставки станцій компресорних № 1053/17 від 21.08.2017 року, а також 1 762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві пояснив, що затримка строків поставки товару вникла не з його вини, а з наступних причин: занадто обмежені позивачем строки поставки товару, направлення листа, що не відповідає документу «Рознарядка», затримка поставки товару компанією MOEYER Gmbh, зростання курсу ЄВРО, відсутність дій позивача по укладанню додаткової угоди з погодженими реальними термінами поставки. Крім того, подав суду клопотання про зменшення штрафних санкцій на 80%.

Позивачем подано відповідь №004.1.3-797 від 18.01.2019 на відзив відповідача, в якому він наголошує на тому, що згідно умов договору відповідач стверджував, що товар йому належить на праві власності і не зазначав про те, що товар, який підлягає поставці, буде придбано ним у майбутньому. Крім того, відповідачем дійсно було надіслано лист з пропозицією внести зміни у договір, проте до нього не було додано проекту додаткової угоди, а отже позивач не взяв його до уваги.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

21 серпня 2017 р. між ПАТ «Укргазвидобування» (в подальшому Акціонерне товариство «Укргазвидобування») в особі філії ГПУ «Полтавагазвидобування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче підприємство Механіка Плюс» укладений договір № 1053/17 поставки станцій компресорних (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого відповідач зобовязувався поставити позивачу товар, зазначений в Специфікації, що додається до Договору і є його невідємною частиною, а позивач прийняти і оплатити такий товар.

Згідно Специфікації №1 від 21.08.2017 до Договору ОСОБА_3 є Станція компресорна гвинтова пересувна DACY-12/7 в кількості - 2 шт.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна цього Договору вказується у специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (для резидента) або в іноземній валюті (для нерезидента).

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що загальна вартість Договору визначається загальною вартістю ОСОБА_3, вказаного в Специфікації до цього Договору.

Зі змісту п. 1 Специфікації вбачається, що загальна вартість товару, що поставляється по цій Специфікації становить 1 057 800 грн. 00 коп.

За умовами п.п. 5.1, 5.2 Договору строк поставки, умови та місце поставки ОСОБА_3, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього Договору. Обсяг поставки ОСОБА_3 визначається в рознарядках Покупця та узгоджується до поставки ОСОБА_3. Відвантаження ОСОБА_3 проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження ОСОБА_3 без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронну адресу Постачальника, вказану в розділі XIV даного Договору.

Згідно п. 3 Специфікації № 1 до Договору строк поставки ОСОБА_3: до 31.10.2017 p., граничний термін постачання протягом 60 календарних днів після отримання письмової заявки Покупця.

З матеріалів справи вбачається, що рознарядка щодо поставки товару № 7-8582 від 29.08.2017 р. була отримана відповідачем 06.09.2017 р., таким чином граничний строк поставки 05.11.2017 року /а.с. 25/.

Відповідно до п. 5.3 Договору датою поставки ОСОБА_3 є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі ОСОБА_3 або видаткової накладної. Право власності на ОСОБА_3 переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання - передачі ОСОБА_3 або видаткової накладної.

Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що товар був поставлений відповідачем позивачу 12 квітня 2018 р. частково, на загальну суму 528 900 грн. 00 коп., про що свідчить видаткова накладна № 0412 від 12.04.2018 року /а.с. 28/.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що всупереч взятих на себе зобовязань відповідачем ОСОБА_3 не був поставлений в термін до 05.11.2017 p., який був обумовлений сторонами, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 179 297 грн. 10 коп. та 7% штрафу в розмірі 74 046 грн. 00 коп., які передбачені п. 7.11. Договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Письмовими матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем обовязку щодо своєчасної поставки товару позивачу, а також не заперечується самим відповідачем.

З метою досудового врегулювання спору позивачем була направлена до Відповідача претензія (вимога про виконання зобовязання) № 22-12834 від 04.10.2018 р. щодо сплати пені та штрафу.

Листом №169/01 від 12.10.2018 року Відповідач визнав борг зі сплати штрафних санкцій у розмірі 253 343 грн. 10 коп. та зобовязався сплатити його до 31.10.2018 року, проте станом на 06.12.2018 року цього не зробив.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобовязання, передбачених статтею 611 цього ж Кодексу є сплата неустойки. За змістом статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.11 договору передбачено, що у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобовязань з поставки ОСОБА_3 у строки, зазначені у Специфікації до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого ОСОБА_3 за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що товар був поставлений відповідачем позивачу 12 квітня 2018 р. частково, на загальну суму 528 900 грн. 00 коп. згідно видаткової накладної № 0412 від 12.04.2018 року, в той час як кінцевою датою поставки сторони визначили 05.11.2017 p.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу зазначення у договорі занадто обмежених строків, а також відсутності його вини у порушенні строків поставки у звязку з затримкою поставки відповідачу товару компанією MOEYER Gmbh, оскільки відповідно до п. 1.3. Договору, відповідач гарантує, що ОСОБА_3, який є предметом Договору, належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися ОСОБА_3, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобовязань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України. Договір було підписано належним чином представниками сторін без зауважень та заперечень, а отже сторони були обізнані про строки поставки товару та розраховували на взаємне належне виконання зобовязань по договору.

Суд, перевіривши розрахунок штрафних санкцій, приходить до висновку про те, що оскільки відповідачем не подано доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень, суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 179 297 грн. 10 коп. та 7% штрафу в розмірі 74 046 грн. 00 коп.

В той же час, суд приймає до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, яке він обґрунтовує скрутним фінансовим становищем ТОВ «НВП Механіка Плюс», на підтвердження чого відповідачем подано довідки AT КБ « Приватбанк від 18.01.2019 року № 190118SU12200300 та №190118SU12285314, податкову вимогу № 155-17 від 03 січня 2019 року.

Крім того, відповідач частково виконав своє зобовязання по Договору та зобовязаний поставити ще одну станцію компресорну DACY -12/7, а за таких умов нарахована Позивачем сума штрафних санкцій 253 343,10 грн. є непомірною для відповідача.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано майновий стан відповідача, а також те, що позивачем не подано доказів того, що порушення зобов'язання завдало йому збитків, суд вважає за доцільне зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 60%, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29 618 грн. 40 коп. 7% штрафу та 71 718 грн. 84 коп. пені.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Механіка Плюс» (вул. Герасима Кондратьєва, 215, м. Суми, 40021, код 39818837) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053, код 30019775) в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (вул. Європейська, 173, м. Полтава, 36008, код 00153100) 29 618 грн. 40 коп. 7% штрафу та 71 718 грн. 84 коп. пені, 3 800 грн. 15 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 25.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_4