РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.01.2019Справа №910/14471/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до Фізичної особи-підприємця Бондаренко Катерини Анатоліївни

про стягнення 19 537,73 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Бондаренко Катерини Анатоліївни про стягнення 19 537,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №КР-166 від 21.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 №910/14471/18 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

19.11.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у справі №910/14471/18 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 Відповідачу встановлено строк, який становить 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду: - відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; - доказів направлення відзиву позивачу. Встановлено позивачу строк, який становить 5 днів з дня отримання відзиву на позов, але не пізніше 27.01.2018.

Відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України судом вчиненні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого строку зберігання).

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Сторони правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк, не скористались. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 між Товариством з обмежено відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Бондаренко Катериною Анатоліївною (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки №КР-166 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця алкогольні напої (надалі -товар), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору кількість товару, його маркування і пакування, повинні відповідати технічним умовам (ТУ) заводу виробника та вимогам чинного законодавства України.

Постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010р.). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару, при узгодженні замовлення на товар (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору ціна на товар визначена у Прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення.

Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар (п. 5.2. договору).

Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на товар (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов зазначеного пункту договору відповідач не в повному обсязі розрахувався за товар, який отримав за видатковими накладними №15900/15089 від 22.12.2016 на суму 6153,72 грн. (оплатив 500,00 грн.) видаткова накладна №15902/15090 від 22.12.2016 на суму 8713,86 грн.

За твердженням Позивача, станом на час звернення до суду (24.10.2018 борг відповідача перед позивачем за отриману продукцію складає 14 367,58 грн. = (6 153,72 грн. + 8 713,86 грн. - 500,00 грн.).

У зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання, позивач нарахував пені, індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

За розрахунком Позивача, станом на 24.09.2018 заборгованість відповідача перед позивачем складає 19 537,73 грн., з яких: 14 367,58 грн. - основний борг, 603,41 грн. - 3% річних, 1 923,21 грн. - пені, 2 643,53 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

Відповідно до приписів ст. ст. 161, 165 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є, зокрема, відзив на позовну заяву (відзив).

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У разі не надання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем у передбаченому вищевказаними нормами не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів та/або документів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд вирішив справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 165 ГПК України.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Внаслідок укладення договору поставки №КР-166 від 21.12.2016 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язується передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна на товар визначена у Прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення.

Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар (п. 5.2. договору).

Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно видаткових накладних на товар (п. 5.3. договору).

Матеріалами справи, а саме видатковою накладною №15900/15089 від 22.12.2016 та видатковою накладною №15902/15090 від 22.12.2016 суду доведено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 14 867,58 грн. Проте, відповідач сплатив лише 500,00 грн. за видатковою накладною №15902/15090 від 22.12.2016, у зв'язку з чим загальна сума боргу становить 14 367,58 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженими сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Проте, відповідач порушуючи умови договору не оплатив поставлений товар позивачем. Зворотного відповідачем не доведено, а матеріали справи не містять.

Статтею 525 Цивільного кодексу України не передбачає права сторони на односторонню відмову від виконання зобов'язань, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Оскільки станом на час прийняття рішення відповідач суму заборгованості за поставлений товар оплати не здійснив, строк оплати якої настав, позов в частині стягнення з відповідача 14 367,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 7.1. договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 06.01.2017 по 06.07.2017 у розмірі 1 923,21 грн.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку порушення замовником строків оплати вартості робіт або у випадку неповної оплати робіт, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, якщо така виникла у 5 (п'яти) денний термін з моменту виникнення заборгованості.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунок, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він є правильний та підлягають задоволенню повністю в сумі 1 923,21 грн. пені.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також нарахував відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 2 643,53 грн. за період з 06.01.2017 по 31.05.2018, а також три проценти річних від простроченої суми в сумі 603,41 грн. за період з 06.01.2017 по 31.05.2018, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, у зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 603,41 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 643,53 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з Фізичної особи-підприємця Бондаренко Катерини Анатоліївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" підлягає стягненню основна заборгованість у розмірі 14367,58 грн., 1923,21 грн. пені, 2 643,53 грн. інфляційних втрат та 603,41 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бондаренко Катерини Анатоліївни (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (юридична адреса:02088, м. Київ, вул. Є.Харченка, 42, адреса для кореспонденції: 36034, Полтавська обл.., м. Полтава, вул.. Половка,74, ідентифікаційний код 35871504) 14 367 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят сім) грн. 58 коп. основного боргу, 603 (шістсот три) грн. 41 коп. 3% річних, 1 923 (одна тисяча дев'ятсот двадцять три) грн. 21 коп. пені, 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 53 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко