ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.01.2019 Справа № 920/844/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. при секретарі судового засідання Гребенюк С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/844/18 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Харківська, буд. 30/1, м. Суми, 40035, ідентифікаційний код 21119343),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (вул. Горького, буд. 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991),

про стягнення 3060,00 грн. пені та зобовязання виконати рішення на підставі статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»,

представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 15 від 17.07.2018,

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 18-49/54 від 28.12.2018.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд зобовязати відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.10.2016 № 29, шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у звязку із зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року; стягнути з відповідача пеню в сумі 3060,00 грн. до загального фону Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106; а також позивач просить суд витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

20.11.2018 відповідач подав до суду відзив № 18-7/1461 від 19.11.2018, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю та неправомірністю. Відповідач зазначає, що рішенням господарського суду Сумської області від 04.09.2017 визнано незаконними та скасовано пункти 2, 3, 4 резолютивної рішення адміністративної колегії Сумського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.10.2016 № 29 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», у звязку з неправильним застосуванням позивачем у даній справі вимог чинного законодавства у сфері теплопостачання. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2017 року у справі № 920/30/17 рішення суду першої інстанції скасовано в частині скасування пункту 2, 4 рішення адміністративної колегії позивача від 27.10.2016 № 29, прийнято в цій частині нове рі шення, яким відмовлено в задоволенні позову. В частині скасування пункту 3 зазначеного рішення від 27.10.2016 № 29 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 920/30/17 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, позов Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» задоволено частково та визнано недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.10.2016 № 29 про порушення законо давства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у частині таких слів і цифр, вміщених у пункті 3 цього рішення: «шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у звязку із зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року».

Таким чином, як зазначає відповідач, після завершенням судового розгляду справи про скасування рішення позивача, пункт 3 резолютивної частини рішення позивача від 27.10.2016 № 29 виглядає наступним чином: « 3. Зобовя зати Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєд нання» у двомісячний строк з дня отримання цього рішення усунути наслідки порушення за конодавства про захист економічної конкуренції, зазначеного у пункті 2 резолютивної час тини цього рішення.» У позовній заяві в рамках даної справи позивач вимагає зобовязати відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пун кті 2 резолютивної частини рішення від 27.10.2016 № 29, шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у звязку із зниженням їх якості у листо паді та грудні 2014 року всім споживачам послуг відповідача. Проте, відповідач не ви знає відповідну вимогу позивача обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам чинного законодав ства.

Відповідач зазначає, що на всі отримані звернення споживачів стосовно неналежної якості наданих послуг з гарячого водопостачання, що надходили до нього протя гом листопада-грудня 2014 року, представ никами відповідача були складені акти щодо невідповідності якісних показників наданої послуги з централізованого гарячого водопостачання нормативним (з зазначенням фак тичної температури гарячої води в точці розбору) та були проведені перерахунки варто сті наданих послуг усім споживачам, від яких у відповідний період надійшли вказані зве рнення. Проведення ж перерахунку споживачам, від яких такі звернення не надходили, не може бути здійснене через відсутність обєктивних даних стосовно якості надання послуг кожному окремому споживачу у період листопад-грудень 2014 року. У відповідача та позивача відсутня інформація щодо розміру відхилення фактичної темпера тури гарячої води у точці розбору у період листопад-грудень 2014 року щодо кожного конк ретного споживача за будь-яку конкретну дату листопада-грудня 2014 року. Вказаний факт унеможливлює проведення перерахунку розміру плати за послуги з централізованого поста чання гарячої води у відповідності до формули, визначеної у пункті 10 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 (далі Порядок № 151), оскільки буде суперечити чинному законодавству. Проведення перерахунку без застосування коефіці єнту зниження вартості послуг є неможливим, як і визначення значення вказаного коефіцієнту без проведення відповідних замірів якісних показників гарячої води у період листопад-грудень 2014 року. Визначення значення такого коефіцієнту іншими способами (наприклад, математи чно, або ж прийняття за температуру в точці розбору температури на ЦТП, як це зазначено у рішенні позивача) призведе до порушення вимог Порядку № 151. Відповідні висновки в повній мірі відповідають і позиції Верховного Суду, викладеній у постанові у справі № 920/30/17. Так, Верховним Судом було зазначено, що ні статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ані іншими нормами вказаного Закону не передбачено повноважень відповідача щодо надання позивачу вказівок (зобовязання пози вача) з таких питань господарської компетенції останнього, як виконання перерахунку розміру плати за послуги з ЦПГВ. Натомість відповідач, якого зобовязано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мав самостійно визначитися із шля хом (способами) такого припинення відповідно до закону.

Відповідач зазначає, що враховуючи зміст судових рішень у справі № 920/30/17, листом № 18-7/991 від 24.07.2018 він повідомив позивача про те, що в рамках, встановлених чинним законодавством, рішення позивача від 27.10.2016 № 29 виконано в повному обсязі. У вказаному листі відповідачем було зазначено, що ним проведені перерахунки вартості наданих послуг усім споживачам, від яких у період листопад - грудень 2014 року надійшли звернення про невідповідність якості наданих послуг з гарячого водопостачання. відповідачем також було враховано допущене порушення та розроблено комплекс заходів по дотриманню норма тивної температури гарячого водопостачання у кінцевих споживачів, зокрема, співробітникам котельної ПАТ «Сумське НВО» було розяснена необхідність суворо дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері теплопостачання та законодавства про захист прав спожи вачів при наданні послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Враховуючи викладене, відповідач вважає що ним виконано вимоги пункту 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії позивача від 27.10.2016 № 29 щодо усунення наслідків порушень законодавства в сфері економічної конкуренції, в межах, встановлених законодавством.

Відповідач звертає увагу суду на те, що вимога позивача щодо проведення перерахунку вартості наданих у листопада-грудні 2014 року послуг з гарячого водопостачання усім споживачам відповідача, заявлена у рамках даної справи, не ґрунтується на жодній нормі закону, а виконання відповідного перерахунку суперечить вищенаведеним положенням чинного законодавства.

Щодо стягнення пені відповідач повідомляє суду, що ним визнаються вимоги у даній справі в частині стягнення пені у сумі 3060,00 грн. і відповідач не заперечує проти розміру судових витрат, заявлених позивачем при по данні позову по даній справі.

Крім наведеного відповідач зазначає, що у звязку з розглядом даної справи відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 15000,00 грн.

05.12.2018 до суду надійшла відповідь № 03-08/1729 від 04.12.2018 позивача на відзив відповідача, в якій позивач зазначає, що доводи, наведені у відзиві є необґрунтованими та такими, що не враховують всіх обставин, які мають значення для справи та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки предметом спору у даній справі є виконання зобовязання, встановлене рішенням органу Антимонопольного комітету України, яке не визнано недійсним (в частині встановлення зобовязання), не змінене і не скасоване у встановленому законодавством порядку, є чинним і відповідно до вимог статі 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» обовязковим для виконання.

17.01.2019 до суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення № 18-7/40 від 17.01.2019, в яких представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановленого у пункті 2 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії позивача № 29 від 27.10.2016, шляхом виконання перерахунку розміру плати за послуги з централізованого постачання гарячої води у звязку із зниженням їх якості у листопаді та грудні 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частини перша, друга статті 114 Господарського процесуального кодексу України).

При здійсненні судочинства суд застосовує Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є обєктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) зясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

За приписами статті 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Суд зясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 17.01.2019 судом розглянуто питання, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України.

17.01.2019 представники сторін усно повідомили суду, що всі докази, необхідні для обєктивного розгляду даної справи по суті зібрані, та зазначили, що вважають за можливе закрити підготовче провадження у даній справі та перейти до розгляду справи по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд дійшов висновку щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 120, 182, 185, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити підготовче провадження у справі № 920/844/18.

2. Призначити справу № 920/844/18 до судового розгляду по суті на 12 лютого 2019 року об 11 год. 40 хв. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Сумської області за адресою: м. Суми, просп. Шевченко, 18/1, 1-й поверх, зал судових засідань № 4.

3. Повідомити учасників справи про право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також про обовязок повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання, зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою:htps://court.gov.ua/sud5021/.

Повну ухвалу складено 22 січня 2019 року.

Суддя Н.О. Спиридонова

Примітка. Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

2. Учасники справи зобов'язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

3. У випадку невиконання учасником справи його обов'язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

4. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України,учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.