ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа№ 910/9214/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Коновалов А.В. - наказ № 12-К від 23.09.2018

від відповідача: Луговик Є.В. - дов. № 110119-32/р-121 від 11.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018

у справі № 910/9214/18 (суддя Ярмак О.М.)

за первісним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська

міжнародна торгівельна компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення 456 679,84 грн.

за зустрічним позовом

Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Українська міжнародна торгівельна компанія"

про стягнення 116228,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення 456 679,84 грн. заборгованості за поставлений товар по договору поставки № 171017-04/12Р200 від 17.10.2017, з яких: 345 384,00 грн. основного боргу, 78 842,12 грн. пені, 10597,66 грн. 3% річних, 21 856,06 грн. інфляційних втрат.

02.08.2018 до суду відповідачем подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" про стягнення 57110,98 грн. пені, 57526,56 грн. штрафу за порушення строків поставки, 1591,20 грн. штрафу за поставку неякісної продукції по договору поставки № 171017-04/12Р200 від 17.10.2017; також відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому вказує про прострочення позивачем строку поставки продукції.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпошта" посилається на те, що відповідачем за зустрічним позовом порушено строки поставки товару, поставлено продукцію неналежної якості, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

31.08.2018 через канцелярію Господарського суду міста Києва позивачем за первісним позовом подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача за первісним позовом 345 384,00 грн. основного боргу, 84 673,51 грн. пені, 11 975,58 грн. 3% річних, 19 369,29 грн. інфляційних втрат та судовий збір.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/9214/18 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" 345 384 грн. 00 коп. основного боргу, 84 673 грн. 51 коп. пені, 11 975 грн. 58 коп. 3% річних, 19 369 грн. 29 коп. інфляційних, та судовий збір у розмірі 6 921 грн. 04 коп.

Зустрічний позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" 57 110 грн. 98 коп. пені, 59 117 грн. 76 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/9214/18 в частині задоволення зустрічного позову Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" 57 110 грн. 98 коп. пені, 59 117 грн. 76 коп. штрафу та судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалити нове рішення по суті зустрічних позовних вимог, яким в задоволені зустрічних позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" про стягнення 116 228,74 грн. відмовити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Оскільки апеляційна скарга подана з додержанням вимог ст. ст. 256, 258 та 259 ГПК України, суд визнає подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 та призначено до розгляду справу № 910/9214/18 на 22.01.2019.

10.12.2018 через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду представником ПАТ «Укрпошта» було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу ТОВ «Українська міжнародна торгівельна компанія» без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 в частині задоволення зустрічного позову - без змін.

Представник ПАТ «Укрпошта в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТОВ "Українська міжнародна торгівельна компанія" в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

17.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (далі - позивач за первісним позовом) та Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (далі - відповідач за первісним позовом) укладено договір поставки N 171017-04/12Р200.

Згідно з п. 1.1. постачальник зобов'язується поставити покупцю у власність продукцію, асортимент, найменування, код УКТЗЕД, технічні характеристики, кількість та ціна якої зазначено у технічній специфікації (Додаток № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною договору) - (ДК 021:2015 - 18110000-3 Формений одяг (зимова куртка) - далі продукція, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її в порядку та на умовах цього договору.

Пунктом 3.1. договору, передбачено, ціну договору, яка становить 2 087 280,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата за поставлену продукцію здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з моменту отримання кожної окремої партії продукції, на підставі належно оформлених первинних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної), наданих покупцю при оформленні поставки, та належним чином оформленої податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.11.2017 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами до своїх зобов'язань в частині розрахунків (п. 10.1 договору).

На виконання зобов'язань за договором позивачем передано у власність відповідачу зимові куртки загальною вартістю 2 087 280,00 грн.: на підставі видаткової накладної від 19.12.2017 № 1247 на суму 189540 грн. та Довіреності від 20.12.2017 № 5067; на підставі видаткової накладної від 27.12.2017 № 1270 на суму 255996 грн. та Довіреності від 27.12.2017 № 5118; на підставі видаткової накладної від 29.12.2017 № 1284 на суму 159120 грн. та Довіреності від 28.12.2017 № 5147; на підставі видаткової накладної від 09.01.2018 № 28 на суму 345384 грн. та Довіреності від 09.01.2018 № 5157; на підставі видаткової накладної від 15.01.2018 № 50 на суму 315432 грн. та Довіреності від 15.01.2018 № 5166 ; на підставі видаткової накладної від 24.01.2018 № 91 на суму 249912 грн. та Довіреності від 24.01.2018 № 5181; на підставі видаткової накладної від 01.02.2018 № 132 на суму 314028 грн. та Довіреності від 01.02.2018 № 5204; на підставі видаткової накладної від 14.02.2018 № 178 на суму 257868 грн. та довіреності від 14.02.2018 № 5236. Видаткові накладні підписані представниками відповідача без зауважень та заперечень.

Відвантаження товарів супроводжувалося випискою податкових накладних, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач вважає, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав свої зобов'язання щодо розрахунку за поставлений позивачем товар сплативши за видатковими накладними загальну суму у розмірі 1 741 896,00 грн., а видаткова накладна від 09.01.2018 № 28 на суму 345 384,00 грн. залишилась відповідачем не оплачена, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 345 384,00 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором поставки у заявленому розмірі 345 384,00 грн. належним чином доведений та документально підтверджений, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 345 384,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних - 11 975,58 грн., 19 369,29 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 84 673,51 грн. пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що з відповідача підлягають до стягнення 3% річних у розмірі 11 975,58 грн. та інфляційних втрат у розмірі 19 369,29 грн.

Пунктом 7.4. Договору визначено, що за прострочення оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, відповідач за порушення зобов'язань за Договором має сплатити позивачу 84 673,51 грн. пені.

Заперечення відповідача щодо строків нарахування пені та 3% річних по накладній № 1284 від 29.12.2017 не приймається судом до уваги, оскільки, в заяві про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом, період нарахування пені та 3% річних визначено вірно, а саме: з 30.01.2018 по 12.02.2018.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо зустрічних позовних вимог слід зазначити наступне.

17.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» та Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» укладено Договір поставки N 171017-04/12Р200.

Відповідно до п. 5.1. договору, поставка здійснюється партіями, на підставі письмової заявки покупця у строк, що не перевищує 45 календарних днів з моменту отримання письмової заявки покупця постачальником після підписання договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, заявка на поставку продукції подається покупцем шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту постачальника з подальшим надсиланням оригіналу письмової заявки на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 цього договору. Електронний лист зі скан-копією заявки підтверджує факт подачі покупцем такої заявки та має юридичну силу для постачальника до заміни її оригіналом.

Пунктом 5.3. договору визначено, поставка продукції здійснюється постачальником на склад покупця, згідно додатку №2 до цього договору (03999, м.Київ, вул.Георгія Кірпи, 2).

ПАТ «Укрпошта» надало ТОВ «УМТК» заявку на поставку №412-753 від 23.10.2017 з переліком замовленої продукції на загальну суму 2 087 280,00 грн. 01.11.2017 вказана заявка була вручена під підпис директору ГОВ «УМТК» ОСОБА_1., а тому кінцевою датою поставки продукції згідно п.5.1. договору є - 18.12.2017.

Постачальником в порушення умов договору, було несвоєчасно поставлено замовлену продукцію, а саме: 19.12.2017 на суму 189 540,00 грн. видаткова накладна №1247, прибутковий ордер №89; 27.12.2017 на суму 255 996.00 грн. видаткова накладна №1270, прибутковий ордер №91; 29.12.2017 на суму 159 120,00 грн. видаткова накладна №1284, прибутковий ордер №92; 09.01.2018 на суму 345 384.00 грн. видаткова накладна №28, прибутковий ордер №93; 15.01.2018 на суму 315 432,00 грн. видаткова накладна №50, прибутковий ордер №94; 24.01.2018 на суму 249 912,00 грн. видаткова накладна №91, прибутковий ордер №95; 01.02.2018 на суму 314 028,00 грн. видаткова накладна №132; 14.02.2018 р. на суму 257 868,00 грн. видаткова накладна №178.

У зустрічній позовній заяві позивач вказує, що при прийманні зазначеної партії товару було виявлено, що частина товару (17 штук) не відповідає вимогам технічної специфікації, а саме: в одній куртці відсутнє знімне відстібання, в решти (16 курток) відсутні петельки і ґудзики, що підтверджується Актом про приховані недоліки від 15.05.2018 р. Вказаний акт підписаний представником ТОВ «УМТК».

Копію цього Акту передано постачальнику для заміни неякісної продукції в порядку, передбаченому п.5.16 Договору. Зазначені вимоги постачальник задовольнив в повному обсязі та здійснив заміну продукції належної якості, що підтверджується Актом про приймання заміненої продукції від 25.05.2018.

27.02.2018 на адресу відповідача було направлено претензію №421-328 від 26.02.2018, в якій вимагалося сплатити на користь ПАТ «Укрпошта» пеню та штраф за несвоєчасну поставку продукції.

У відповідь на зазначену претензію від відповідача через електронну пошту отримано листа №48-05 від 08.05.2018 з відмовою виконувати вимоги претензії.

06.06.2018 позивачем за зустрічним позовом було направлено листа відповідачу з вимогою сплатити 1 591,20 грн. штрафу за поставку неякісної продукції, проте вказані вимоги залишені без відповіді та задоволення.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідач за зустрічним позовом, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, поставки товару вчасно не здійснив, в зв'язку з чим має сплатити пеню в розмірі 57 110,98 грн. та штрафу 57 526,56 грн. за порушення строків поставки, 1 591,20 грн. штраф щодо якості продукції.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов'язання щодо поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки товару (в тому числі строку передбаченого п.5.15, 5.16, 5.17, постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості непоставленої/невчасно поставленої партії товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

За порушення умов зобов'язання щодо якості продукції (постачання не якісної, дефектної продукції, яка не відповідає умовам цього договору) постачальник сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісної продукції (п. 7.3 договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 57 110,98 грн. пені та 57 526,56 грн. штрафу (за прострочення поставки), 1 591,20 грн. штрафу (за поставку неналежної якості).

Заперечення відповідача за зустрічним позовом не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.11.6 договору, постачальник зобов'язаний не пізніше дати підписання цього Договору надати покупцю оригінал банківської гарантії забезпечення виконання договору на суму, що становить 5 (п'ять ) відсотків вартості (ціни) договору. Строк дії банківської гарантії забезпечення виконання договору повинен перевищувати строк дії Договору не менш ніж на один місяць.

Згідно з п.11.9. договору, банківська гарантія забезпечення виконання договору не повертається постачальнику, у разі невиконання та/або неналежного виконання ним своїх зобов'язань за договором.

Аналогічно визначено в п 3 ст.26 Закону України «Про публічні закупівлі», кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору (у разі якщо вони не повертаються), підлягають перерахуванню до відповідного бюджету, а у разі здійснення закупівлі юридичними особами (їхніми об'єднаннями) не за бюджетні кошти - перераховуються на рахунок таких юридичних осіб (їхніх об'єднань).

Натомість в п. 11.10. договору зазначено, що забезпечення виконання договору повертається постачальнику після виконання зобов'язань за договором, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлі недійсним та у випадках. Передбачених п.1 ст.26 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин та отримання письмового запиту від постачальника.

Згідно ст.560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку

Відповідно до п. 11.11 договору, кошти, що надійшли покупцю як забезпечення виконання Договору (у разі коли вони не повертаються постачальнику), не звільняють постачальника від сплати штрафних санкцій (відповідальності) зазначених у договорі.

Отже, в даному випадку банківська гарантія №4427-1017/UMK5.1v від 06.10.2017 з урахуванням вимог ст.ст.24,26 Закону «Про публічні закупівлі» та п.п.11.6-11.10. договору, виступає обов'язковою передумовою для укладення договору закупівлі й є забезпеченням виконання основного зобов'язання по договору.

Відповідачем за зустрічним позовом не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» підлягають задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/9214/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/9214/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9214/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24.01.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай