ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" січня 2019 р. Справа № 911/1407/15

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: головуючий суддя - Щоткін О.В., судді: Черногуз А.Ф., Янюк О.С., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Турботрейд»

до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

за участю прокуратури Київської області,

про стягнення 92 987 429,60 грн.

за участю представників учасників процесу:

позивач (стягувач) - Скосар С.С. - адвокат, довіреність від 26.02.2018;

відповідач (боржник, скаржник) - Оніщук В.М. - адвокат, довіреність від 29.12.2018 № 1-400;

третя особа: Бернацька О.В. - адвокат, довіреність № 14-30 від 18.01.2019;

прокуратура: Бондаренко І.В., службове посвідчення № 029269 видане 01.10.2014;

ДВС - не з'явився;

встановив:

08.10.2018 на адресу господарського суду Київської області надійшла скарга акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - скаржник, АТ «Укртрансгаз») за вих. № 1001вих-18-4801 від 05.10.2018 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій АТ «Укртрансгаз» просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренка Р.Г. про арешт майна боржника від 25.09.2018 у виконавчому провадженні № 53459827 з виконання наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 у справі № 911/1407/15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.10.2018 відкладено вирішення питання щодо призначення до розгляду скарги АТ «Укртрансгаз» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до повернення матеріалів справи до господарського суду Київської області з суду апеляційної інстанції.

Враховуючи повернення матеріалів справи № 911/1407/15 з суду вищої інстанції, ухвалою суду від 14.01.2019 розгляд скарги за вих. № 1001вих-18-4801 від 05.10.2018 призначено на 21.01.2019.

02.11.2018 представник скаржника в судовому засіданні усно обґрунтував заявлену скаргу на дії ДВС, яку просив задовольнити в повному обсязі. Представник стягувача усно зазначила, що доводи скаржника викладені у скарзі є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та скарга не підлягає задоволенню. Представник третьої особи усно підтримала вимоги скарги.

Представник органу ДВС в судове засідання 21.01.2019 не з'явився, письмових пояснень по суті скарги не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Зважаючи на строки встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України та керуючись ст. 42 ГПК України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши скаргу АТ «Укртрансгаз» на бездіяльність ВПВР Департаменту ДВС Мін'юсту, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Київської області від 19.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2017, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Турботрейд» до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», за участю прокуратури Київської області, про стягнення 92987429,60 грн., задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 46442482,80 грн. основного боргу, 41073098,25 грн. інфляційних втрат, 4597764,85 грн. 3% річних та 72393,05 грн. судового збору.

05.12.2016 на виконання рішення суду у справі № 911/1407/15 господарським судом Київської області видано наказ.

21.02.2017 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) відкрито виконавче провадження № 53459827 з примусового виконання наказу, виданого Господарським судом Київської області 05.12.2016 у справі № 911/1407/15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2017 у справі № 911/1407/15 відстрочено виконання рішення господарського суду Київської області від 19.07.2016 у справі № 911/1407/15 на 1 рік - до 27.02.2018.

На підставі ухвали господарського суду Київської області від 27.02.2017 у справі № 911/1407/15 ПАТ «Укртрансгаз» до ВПВР Департаменту ДВС МЮУ подано клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій.

Враховуючи положення пункту 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 20.03.2017 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

У зв'язку із закінченням відстрочки виконання рішення суду, державним виконавцем 30.05.2018 було винесено постанову про продовження вчинення виконавчих дій.

01.06.2018 ВПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову, якою змінено назву сторони виконавчого провадження, а саме - боржника у виконавчому провадженні, з публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ) на акціонерне товариство «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ).

Зазначені обставини встановлені господарським судом Київської області в ухвалі від 20.06.2018, яка набрала законної сили, за результатами розгляду скарги АТ «Укртрансгаз» на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ при виконанні рішення у даній справі, та не заперечуються учасниками справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

25.09.2018 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Сидоренком Романом Григоровичем винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 53459827, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

07.11.2018 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, знято арешт з усіх грошових коштів на рахунках у банківських установах та всього майна боржника і його відокремлених підрозділів.

Як вбачається з викладених у скарзі обставин, 04.06.2018 слідчим Печерського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві Лабузовою Т.В. в межах кримінального провадження № 0001707 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2018 у справі № 757/19399/18-к було вилучено у відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України оригінали матеріалів виконавчого провадження № 53459827 разом з оригіналом наказу, виданого 05.12.2016 господарським судом Київської області на примусове виконання рішення у справі № 911/1407/15.

Скаржник зазначає, що незважаючи на відсутність у матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого документа, державний виконавець продовжив вживати заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду, що виразилось у винесенні 25.09.2018 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Сидоренком Р.Г. постанови про арешт майна, якою накладено арешт на все нерухоме майно АТ «Укртрансгаз».

Скаржник не погоджується з вищенаведеним заходом примусового виконання рішення, який виразився у винесенні постанови про арешт майна боржника, вважає дії виконавця по накладенню арешту на майно неправомірними, прийнятими з перевищенням повноважень, передбачених Конституцією та законами України, у зв'язку з наступним.

Скаржник вважає, що державним виконавцем при прийнятті рішення про арешт на майно боржника порушено порядок накладення арешту на майно боржника, оскільки спірна постанова стосується арешту всього майна, а не конкретного індивідуально визначеного, арешт накладено на майно без проведення його опису.

Також, на думку скаржника, вчинення будь-яких виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53459827 після вилучення 04.06.2018 оригіналу наказу № 911/1407/15 суперечить вимогам ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 6, 19 Конституції України, а дії державного виконавця щодо арешту коштів та направлення платіжних вимог на списання коштів АТ «Укртрансгаз» створюють явну небезпеку щодо заподіяння скаржнику шкоди у зв'язку з можливістю незаконного списання коштів з арештованих рахунків та свідчать про те, що державний виконавець вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки останній зобов'язаний діяти на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Також скаржник зазначав, що рішенням господарського суду Київської області від 19.07.2016 у справі № 911/1407/15, на примусове виконання якого видано наказ від 05.12.2016 було стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ТОВ «Турботрейд» 46442482,80 грн. основного боргу, 41073098,25 грн. інфляційних втрат, 4597764,85 грн. 3 % річних та 72393,05 грн. судового збору. Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та судового рішення, прийнятого за результатом їх розгляду, відповідачем у даній справі, так само як і боржником у виконавчому провадженні, є філія «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (код 00156127). Господарським процесуальним кодексом України та Законом чітко визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження, однак з матеріалів справи та виконавчого провадження не вбачається, що державний виконавець звертався до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у зв'язку з цим його дії щодо зміни назви боржника, а фактично - заміни сторони виконавчого провадження, є неправомірними та суперечать вимогам законодавства, які регулюють примусове виконання судових рішень. Таким чином, на переконання скаржника, державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮУ своєю постановою від 01.06.2018 ВП № 53459827 про зміну назви сторони виконавчого провадження, фактично замінив сторону даного виконавчого провадження, а саме - визначив боржником АТ «Укртрансгаз» (), чим вийшов за межі наданих повноважень та порушив вимоги ст. 334 ГПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, в оскаржуваній постанові про арешт майна боржника від 25.09.2018 державним виконавцем зазначено 2-х боржників: філію «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та акціонерне товариство «Укртрансгаз». Разом з цим, відповідно до положень Закону у виконавчому провадженні не передбачено участі декількох стягувачів чи боржників. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження» у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Отже, зазначення виконавцем у постановах декількох боржників порушує вимоги ч. 2 ст. 4 Закону, у зв'язку з чим постанови про арешт коштів підлягають скасуванню.

Таким чином, на думку скаржника, дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ з винесення постанови від 25.09.2018 про арешт майна боржника є неправомірною, прийнятою з перевищенням повноважень, наданих Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали скарги АТ «Укртрансгаз» та заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 13 Закону вбачається, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оцінюючи доводи скаржника щодо неправомірності дій державного виконавця щодо зміни назви боржника з публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на акціонерне товариство «Укртрансгаз», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження слідує, що при виконанні рішення суду державним виконавцем було встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ) змінило найменування на Акціонерне товариство «Укртрансгаз», що підтверджується статутом АТ «Укртрансгаз».

Поряд з цим, слід зазначити, що ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до ч. 4 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

З огляду на відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом значиться юридична особа - акціонерне товариство «Укртрансгаз». Водночас, дані про відокремлені підрозділи вказаної юридичної особи містять інформацію про філію «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» з кодом , яка не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «Укртрансгаз», що наділена майном юридичної особи, яка її створила, і діє на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на викладене, боржником за виконавчим документом у даній справі, враховуючи положення статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», є юридична особа - акціонерне товариство «Укртрансгаз» з кодом , інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», разом з боржником - юридичною особою відповідальність у вигляді звернення стягнення на кошти несуть також філії, представництва та інші відокремлені підрозділи юридичної особи.

Стосовно посилань скаржника на неможливість вжиття заходів щодо виконання судового рішення у випадку вилучення оригіналів матеріалів виконавчого провадження, у тому числі - оригіналу наказу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Слідчим СВ Печерського УП ГУ НП в м. Києві 04.06.2018 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/19399/18-к було вилучено виконавче провадження № 53459827. Водночас, державним виконавцем при вилученні виконавчого провадження було виготовлено копії усіх документів виконавчого провадження № 53459827, які засвідчено належним чином. Тому виконавчі дії проводились як за оригіналами документів виконавчого провадження № 53459827, складеними до 04.06.2018, так і за копіями документів виконавчого провадження, які було виготовлено при їх вилученні, а також за оригіналами документів виконавчого провадження, складеними після 04.06.2018.

При цьому, судом враховано, що відкриття виконавчого провадження № 53459827 здійснювалося державним виконавцем на підставі та за наявності оригіналу наказу господарського суду Київської області від 05.12.2016 у даній справі.

Щодо доводів скаржника про порушення порядку накладення арешту на майно, суд зазначає наступне.

Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 56 та абз. 1 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладення арешту на майно (боржника) можливе або шляхом винесення безпосередньо постанови про арешт майна (коштів ) боржника, або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», і ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах.

На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз. 2 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Під часом проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного божнику майна за даним бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту з застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних та ідентифікуючих характеристик.

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що оскаржувана постанова суперечить наведеним нормам Закону, оскільки стосується арешту всього майна, а не конкретного індивідуально визначеного.

Проте, як встановлено судом, на час розгляду даної скарги рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 53459827 від 07.11.2018 щодо виконання рішення у даній справі № 911/1407/15, а також знято арешти з коштів та майна, в тому числі арешт майна, накладений шляхом винесення оспорюваної постанови.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, наведена норма не передбачає право господарського суду самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, в даному випадку скасовувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника, натомість суд може визнати оскаржувані дії неправомірними та зобов'язати державного виконавця усунути порушення прав скаржника шляхом скасування відповідної постанови.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що скарга АТ «Укртрансгаз» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які були підставою для подання зазначеної скарги, відпали та, відповідно, відсутнє порушене право скаржника.

Керуючись ст. ст. 234, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 31.01.2019.

Головуючий суддя О.В. Щоткін

Суддя А.Ф. Черногуз

Суддя О.С. Янюк