ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року Справа № 923/1035/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, справу

за позовом: Науково-виробничого приватного підприємства "Інститут "Текмаш" (м. Херсон),

до: Державного підприємства "Дослідне господарство "Асканійське" Асканійської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту зрошувальногоо землеробства Національної академії аграрних наук України (с. Тавричанка Каховського району Херсонської області),

про стягнення 129 163 грн. 79 коп.,

за участю представників учасників справи: не викликались (не повідомлялись).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 129 163 грн. 79 коп., яка складається з: 115 000 грн. 00 коп. вартість поставленого та неоплаченого товару, 12 980 грн. 00 коп. сума пені за весь час прострочення, 1066 грн. 84 коп. збільшення суми боргу внаслідок прострочення боржника за рохунок трьох відсотків річних, 116 грн. 95 коп. збільшення суми боргу внаслідок прострочення боржника за рахунок індексу інфляції, у зв'язку з невиконанням умов договору поставки № 14/03-Би від 14.03.2018 та додаткової угоди № 1 від 14.03.2018, на підставі ст. 11, 16, 526, 625, 629 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018 року, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 14.12.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до приписів частин 3, 5 ст. 252 ГПК України (зі змінами та доповненнями), без проведення судового засіданя.

Повне рішення у справі ухвалено 24.01.19.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

позивач просить у відповідності до п.п. 4.2. та 7.3. укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки від 14.03.2018 р. № 14/03-Би стягнути з відповідача на користь позивача прострочене грошове зобов’язання за поставлений але неоплачений товар у сумі 115000,00 грн. грн., штрафну санкцію (пеню) в розмірі 12980,00 грн., збільшення суми боргу внаслідок прострочення боржника за рахунок трьох відсотків річних на суму 1066,84 грн., збільшення суми боргу внаслідок прострочення боржника за рахунок індексу інфляції на суму 116,95 грн.

Відповідач, повідомлений про строк подання відзиву належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин не надав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи заяви та клопотання не подавались.

Відповідачем під час судового розгляду справи заяви та клопотання не подавались.

З'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року між НВ ПП «Інститут «Текмаш» (надалі за текстом рішення – Позивач, Постачальник) та ДП «ДГ «Асканійське» АДСДС ІЗЗ НААН (надалі за текстом рішеня – Відповідач, Покупець) був укладений договір поставки № 14/03-Би (надалі за текстом рішення – Договір), відповідно до умов п. 1.1. та 2.2. якого та додатку № 1 до Договору постачальник взяв на себе зобов’язання поставити покупцю на умовах базису поставки РСА (склад Постачалдьника) товар - препарат «Біо-гель» в кількості 2000 л. загальною вартістю 170 000 грн., а покупець взяв на себе зобов’язання відповідно умов п. 4.2. оплатити цей товар шляхом 20 % передоплати у термін 5 робочих днів з моменту підписання договору та послідуючої повної оплати решти 80 % вартості поставленого товару не пізніше 150 календарних днів з моменту отримання товару.

Постачальник здійснив поставку вищезазначеного товару в повному обсязі

відповідно накладної РН-0000024 від 13.04.2018 р., передавши покупцю препарат «Біо-гель» в кількості 2000 л. загальною вартістю 170000 грн.

Таким чином, Позивач в повному обсязі виконав свої зобов’язання перед

Відповідачем за договором поставки № 14/03-Би від 14.03.2018 р.

Граничний строк оплати поставленого товару закінчився 10 вересня 2018 року.

Відповідач станом на 13.12.2018 року здійснив лише часткову оплату поставленого товару на суму 55000 грн. (платіжні доручення № 965 від 11.05.2018 р. на суму 20000грн. та № 422 від 12.11.2018 р. на суму 35000 грн.).

Зазначені обставини підтверджуються доданими до позовної заяви: договором поставки від 14.03.2018 р. № 14/03-Би; видатковою накладною РН-0000024 від 13.04.2018 р.; рахунком-фактурою № СФ-0000035 від 13.04.2018 р.; платіжними дорученнями № 965 від 11.05.2018 р. на суму 20000грн. та № 422 від 12.11.2018 р. на суму 35000 грн.

Таким чином, за період з 11.09.2018 р. по 12.11.2018 р. (62 дні) мала місце прострочена заборгованість у сумі 150000 грн., а з 12.11.2018 р. по 13.12.2018 р. (32 дні) має місце прострочена заборгованість за поставлений товар в сумі 115000 грн., яка до теперішнього часу, всупереч вимог ст. 193, 216, 220 ГК України та ст. 526, 530, 612 ЦК України Відповідачем не сплачена.

Відповідно до умов п. 7.3. Договору покупець за порушення строків оплати поставленого товару несе відповідальність у розмірі 2 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Зазначена санкція з огляду на положення ст. 611 ЦК України та ст. ст. 216, 217 ГК України є пенею.

Оскільки, з урахуванням положень п. 7.3. Договору, розмір пені є більшим, ніж розмір основного боргу, Позивач при розрахунку розміру пені застосував положення ч. 2 ст. 231 ГК України, якою встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються, зокрема, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

З урахуванням вищевикладеного, Позивач просить суд також стягнути з відповідача передбачену договором пеню у розмірі 12980 грн.

0,1%/100%*62дн.* 150000грн.=9300 грн.

0.1%/100%*32дн.* 115000грн.=3680 грн.

Розрахунок збільшення боргу за рахунок 3 % річних становить:

(3%/100%*62дн./365дн.*150000грн.)+(3%/100%*32дн./365дн.* 115000грн.)=1066.84грн.

Розрахунок збільшення боргу за рахунок індексу інфляції за жовтень становить:

115000грн.* 101,7%/100%= 116,95грн.

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України: "неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання".

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України: "якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань": «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону: «розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня».

Відповідно до ч. 6 ст.. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З’ясувавши викладені обставини, дослідивши подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 247 – 252, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Асканійське" Асканійської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту зрошувальногоо землеробства Національної академії аграрних наук України (адреса місцезнаходження: ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: ) на користь Науково-виробничого приватного підприємства "Інститут "Текмаш" (адреса місцезнаходження: ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: ) 115000грн.00коп. вартості поставленого та неоплаченого товару, 12980грн.00коп. пені за весь час прострочення, 1066грн.84коп. з урахуванням трьох відсотків річних, 116грн.95коп. – з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1937грн.46коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 24.01.2019.

Суддя                                                                                 Ю.В. Гридасов