ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5255/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю. розглянув спір

за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ГРУП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 11 856,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 дов. б/н від 22.12.18 р., адвокат;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Укренерготранс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про повернення грошових коштів в сумі 11 856,00 грн., сплачених на підставі рахунку № 7104/602/12061 від 13.08.2018 р.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, його представник у судові засідання не зявлявся.

Останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, виходячи з наступного.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.01.2019 р. підприємство відповідача зареєстровано за адресою: 49027, м. Дніпро, Соборний район, вул. Івана Акінфеєва, будинок 18, яка і зазначена позивачем в позові та на яку були надіслані поштові відправлення з ухвалами суду (а.с. 19-21, 40).

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Докази, які б свідчили про наявність у відповідача іншої адреси, в матеріалах справи відсутні.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає порядок вручення судових рішень, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Ухвалою від 26.11.2018 р. господарським судом відкрито провадження у справі № 904/5255/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 19.12.2018 р.

19.12.2018 р. розгляд справи відкладено до 21.01.2019 р., про що постановлено відповідну ухвалу.

21.01.2019 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 р. ТОВ ОСОБА_1 Груп (відповідач у даній справі) виставив ПрАТ Укренерготранс ( позивачеві ) для оплати періодичного видання Бізнес комплект (Бухгалтерія рус) рахунок № 7104/602/12061 на загальну суму 11 856,00 грн., копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 11).

Вказиний рахунок містить найменування, реквізити Виконавця та Отримувача, назву періодичного видання, кількість його комплектів, вартість передплати, мінімальний передплатний період (12 місяців), кількість місяців та рік, протягом якого буде здійснюватись доставка на адресу Передплатника (12 місяців 2019 року), та спосіб доставки вказаного видання.

Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ Укренерготранс (позивач) оплатив зазначений вище рахунок у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 1737 від 14.08.2018 р., в призначенні платежу якого вказано: передплата за Бізнес комплект (Бухгалтерія рус) на 2019 рік. (а.с.12).

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на неможливість виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Видавничий дім « Бліц-Інформ», яке є видавником періодичного видання, за яку було здійснено попередню оплату. Вказана інформація стала підставою для звернення ПрАТ Укренерготранс до ТОВ ОСОБА_1 Груп з вимогою про повернення сплачених грошових коштів в сумі 11 856,00 грн. Зважаючи на не повернення йому вказаної суми, позивач звернувся до суду за примусовим її стягненням.

Вимоги заявлені позивачем задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Частиною першою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною другою статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Дії відповідача щодо виставлення позивачеві зазначеного вище рахунку, одержання коштів, на вказану в ньому суму, та дії позивача, щодо оплати рахунку, який надійшов на його адресу, на загальну суму 11 856,00 грн., свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу та послуг з доставки періодичного видання Бізнес комплект (Бухгалтерія рус) на 2019 рік.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В статті 905 Цивільного кодексу України, встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, рахунок № 7104/602/12061 від 13.08.2018 р., який було виставлено до оплати, також містив пропозицію відносно способу доставки, мінімального передплатного періоду (12 місяців), кількості комплектів в місяць та вказівку на те, що доставка товару буде здійснюватись на адресу Передплатника (12 місяців 2019 року).

Тобто, Виконавець (відповідач) взяв на себе зобов'язання кожного місяця (12 місяців) на протязі 2019 р. здійснювати кур'єрську доставку спірного періодичного видання (Бізнес комплект (Бухгалтерія рус) у вказані в рахунку строки.

Відповідач, здійснивши оплату, та не запропонувавши інших строків, погодився на запропоновані умови.

Відповідно до ч.3 статті 254 Цивільного кодексу України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, належним виконанням зобов'язання слід вважати доставку спірного видання кожного місяця в 2019 р.

Так, в січні 2019 р. доставка першого комплекту видання повинна бути здійснена відповідачем до 31.01.2019 р. включно. Обов'язок доставки останнього комплекту видання припадає на 31 грудня 2019 р.

Таким чином, як вбачається із зазначеного вище, на момент звернення позивача з позовом до суду (21.11.2018 р.) строк виконання зобовязання з доставки передплаченої продукції ще не настав, грошові зобов'язання відповідача перед позивачем відсутні, як відсутні і правові підстави для повернення отриманої попередньої оплати.

Посилання позивача на неможливість виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань не заслуговують на увагу, у зв'язку з їх не доведеністю.

Так, відповідно до ч. 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б підтверджували неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань, в результаті який у позивача б виникло право вимагати попередньої оплати, позивачем надано не було.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 205, 509, 530, 639, 655, 901 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "УКРЕНЕРГОТРАНС", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ГРУП", м. Дніпро про стягнення 11 856,00 грн. відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 28.01.2019

Суддя ОСОБА_3