УХВАЛА

м. Київ

14.01.2019Справа № 910/4283/17
За заявою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

у справі №910/4283/17

За заявою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції" (ідентифікаційний код 32596714))

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

при секретарі судового засідання Кобельчук О.І.

Представники учасників провадження:

від заявника Залізняк О.М.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/4283/17 за заявою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції" про зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру протягом 1 робочого дня з моменту отримання цієї ували за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру видалити інформацію з державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельних ділянок, утворених внаслідок поділу за наступними кадастровими номерами: :03:014:0048, :03:014:0049, :03:014:0050, :03:014:0051, :03:014:0052, :03:014:0053 та поновити державну реєстрацію земельних ділянок кадастрові номери :03:014:0007, :03:014:0008, :03:014:0009 в державному земельному кадастрі.

02.11.2018 до Господарського суду міста Києва від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а саме ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018.

В той же час, у зв'язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018, суд дійшов висновку про необхідність відкладення вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню до перегляду вказаної ухвали в судах вищих інстанціях.

Після повернення матеріалів справи з апеляційної інстанції, розглянувши заяву Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд встановив наступне.

06.12.2018 від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру надійшли доповнення до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.12.2018 розгляд заяви призначено на 14.01.2019.

В судове засідання 14.01.2019 представники Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з'явилась, надала пояснення по суті заяви, за змістом яких заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, підтримала та просила задовольнити.

Частиною 3 статті 328 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд відзначає, що з огляду на наявність доказів належного та своєчасного повідомлення стягувача про дату, час і місце розгляду відповідної заяви, а також встановлені ч. 3 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України строки та порядок розгляду заяв про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, правові підстави для відкладення розгляду заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у зв'язку із неявкою ліквідатора.

За змістом ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В обґрунтування своєї заяви Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру зазначає, що Держгеокадастр не наділений законодавством повноваженнями, які необхідно мати для виконання судового рішення.

Проте, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.

Пункт 205 вказаного Порядку передбачає, що адміністратор Державного земельного кадастру здійснює такі заходи щодо технічного і технологічного забезпечення Державного земельного кадастру: 6) технічне і технологічне забезпечення оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру (в тому числі архівних матеріалів); 7) технічне і технологічне забезпечення зберігання та архівування відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: 26) здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру.

В свою чергу, жодних обставин, які б свідчили про відсутність у заявника (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру) обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, а також про зміну (виникнення) таких обставин, заявником не наведено, тобто, фактично доводи заявника зводяться до переоцінки обставин, встановлених у ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.04.2018, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для визнання ухвали Господарського суду міста Києва №910/4283/17 від 18.08.2018 такою, що не підлягає виконанню.

Також, заявник в своїх доповненнях вказує, що ухвала Господарського суду міста Києва не є виконавчим документом, оскільки, на думку заявника, не входить до переліку ухвал, які є виконавчим документом.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що зазначається у виконавчому документі, а саме: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

З огляду на викладене, суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/4283/17 відповідає вимогам встановленим законом до виконавчого документа, а тому підстав вважати протилежне у суду відсутні.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 та постановою Верховного суду від 14.06.2018, було задоволено заяву АТ "БМ БАНК" у межах провадження у справі про банкрутство та, в тому числі визнано недійсними укладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції" (код СДРПОУ32596714) з Фурманом Сергієм Петровичем (ідент. код ) договори купівлі-продажу земельних ділянок від 28.07.2016 кадастрові номери :03:014:0007, :03:014:0008, :03:014:0009; визнано недійсними рішення державного реєстратора про державну реєстрацію; визнано недійсним рішення державного реєстратора про поділ та закриття розділів та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок внаслідок поділу, а також скасовано в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок, утворених внаслідок поділу, а саме :03:014:0048, :03:014:0049, :03:014:0050, :03:014:0051, :03:014:0052, :03:014:0053.

Таким чином вбачається, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру вже вдруге не виконує рішення суду, що свідчить лише про намір останнього ухилитись від виконання остаточного судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Варто зазначити, що наведені приписи були розглянуті Конституційним Судом України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012, в якому вказано, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування нашою державою права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справах "Горнсбі проти Греції", "Бурдов проти Росії", "Ясіун'єне проти Литви", "Руйану проти Румунії", "Совтрансавто-Холдинг" проти України", "Шмалько проти України").

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Тобто, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід'ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

В даному випадку матеріали справи не містять доказів виконання остаточного судового рішення - ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/4283/17, як і не міститься в матеріалах справи доказів вжиття Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру адекватних та співмірних заходів, спрямованих на виконання вказаного остаточного судового рішення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа, ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/4283/17 від 18.04.2018 таким, що не підлягає виконанню, а відтак заява Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не підлягає задоволенню.

За таких обставин заява Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 120, 121, 328, 338 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання виконавчого документа, ухвали Господарського суду міста Києва №910/4283/17 від 18.04.2018, таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (14.01.2019) та може бути оскарження протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 23.01.2019.

Суддя А.В. Яковенко