РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.01.2019Справа № 910/16237/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного

товариства «Київенергоремонт»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 335.814,62 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

04.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 335.814,62 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг № 113/ТЕЦ6-27-17 від 14.06.2017, позивачем було виконано роботи на загальну суму 8.092.467,93 грн, що підтверджується актами приймання наданих послуг. Відповідачем оплачено лише частину виконаних робіт у розмірі 7.634.600,62 грн. Відповідно до заяви № 2/9 від 18.09.2018 між сторонами було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, після чого за відповідачем залишилися несплачена заборгованість за договором у розмірі 313.026,32 грн, яка мала бути сплачена до 29.03.2018. Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 113/ТЕЦ6-27-17 від 14.06.2017, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 335.814,62 грн, з яких: 313.026,32 грн основного боргу, 14.476,83 грн інфляційних втрат та 8.311,47 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16237/18 від 10.12.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

13.12.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16237/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.12.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 241 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 3, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.12.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 17.12.2017, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 19.12.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 241, а отже відповідач мав подати відзив до 03.01.2019 включно.

17.01.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує поти задоволення позовних вимог повністю посилаючись на наступне. Відповідно до п. 4.3 договору виконавець щомісячно до 20 числа звітного місяця передає замовнику акти наданих послуг (з печатками, погоджені цехом, з актами списання матеріалів замовника, актами дефектування, уточненими кошторисами після актів дефектування, видатковими та товаротранспортними накладними на матеріали і т. ін.). Позивачем надано лише довідки про вартість наданих послуг, які з боку ПАТ «Київенерго» містять лише підпис, без печатки, при чому на різних документах під одним прізвищем, зовсім різні підписи, явно не одної особи. Акт № 1 приймання надання послуг за серпень 2017 та довідка про вартість наданих за вересень 2017 року, з яких вбачається очевидне, що підпис, під прізвищем «ОСОБА_1 - директор СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго» зроблений зовсім різними особами, які між собою взагалі не схожі, тим паче печаткою ПАТ «Київенерго» не скріплені. Більш того, така ж ситуація складалася з більшістю доданих до позовної заяви документів, у якості додатків. Крім того, «відомість ресурсів до актів приймання-передачі послуг» також підписана особою, з якої не можливо встановити право підпису на підписання будь-яких документів, адже жодної довіреності до позовної заяви не додано. Вважає, що позивачем не додано всіх наявних та необхідних документів до позову, зокрема первинних документів, що підтверджують розрахунки між сторонами за договором; не доведено належними та допустимими доказами факт неналежного виконання відповідачем умов договору, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Отже, з урахуванням неналежно сформованих документів, які б давали право позивачу (виконавцю) підтвердити виконання взятих на себе зобов'язань, до належно оформлених доказів, у відповідача (замовника) є право не проводити розрахунки за послуги, які не підтвердженні виконавцем (позивачем).

Суд у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе поновити відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

24.01.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає наступне. До кожної довідки про вартість наданих послуг за формою № КБ-3 прикріплений акт приймання надання послуг за формою № КБ-2в. Кожна довідка про вартість наданих послуг за формою № КБ-3 та акт приймання наданих послуг за формою № КБ-2в скріплені печаткою Структурного відокремленого підрозділу «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго». Крім того, відповідно до п. 4.1 договору, остаточний розрахунок за фактом надання послуг проводиться на підставі підписаних сторонами актів надання послуг з відтермінуванням платежу 30 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів, з врахуванням суми фактичного отриманого авансу. Таким чином, довідки про вартість наданих послуг за формою № КБ-3 та акти приймання наданих послуг за формою № КБ-2в підписані представниками сторін, скріплені їх печатками та прийняті відповідачем без заперечень та зауважень. Вважає, що до позовної заяви додано належні та допустимі докази, які підтверджують факт неналежного виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 113/ТЕЦ6-27-17 від 14.06.2017. Враховуючи, що послуги за договором були надані у повному обсязі та прийняті відповідачем (замовником) без заперечень та зауважень, твердження відповідача є протиправним та таким, що порушує умови договору на норми Цивільного кодексу України.

Суд у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе поновити позивачу строк для подачі відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2017 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Київські ТЕЦ» (далі - відповідач, замовник) та Дочірнім підприємством «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (далі - позивач, виконавець) укладено договір про надання послуг № 113/ТЕЦ6-27-17 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується за завданням замовника надати на свій ризик та своїми силами послуги, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Згідно з п. 1.2 договору найменування послуг: 50530 послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки (Капітальний ремонт обладнання енергоблоку № 1 ТЕЦ-6 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго». Кількість послуг зазначено в обсязі послуг (додаток 1 до договору). Згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016-2010) Код: 33.12.1 Ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату наданих позивачем послуг не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1. договору ціна цього договору згідно з договірною ціною та кошторисною документацією (додаток 2 до договору) становить 8.848.506,50 грн, крім того, ПДВ 20% - 1.769.701,30 грн, що усього з ПДВ становить 10.618.207,80 грн.

Згідно п. 4.3. договору виконавець щомісяця до 20 числа звітного місяця передає замовнику акти наданих послуг (з печатками, погоджені цехом, з актами списання матеріалів замовника, актами дефектування, уточненими кошторисами після актів дефектування, видатковими та товаротранспортними накладними на матеріали і т. ін.).

Відповідно до п. 4.4 договору вартість наданих послуг, що підлягають оплаті, визначається в порядку, визначеному ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, із урахуванням обсягів наданих послуг та фактичних витрат виконавця,підтверджених відповідними документами (актами дефектування, актом наданих послуг).

На виконання умов договору позивач виконав роботи, які прийняті відповідачем, на загальну суму 8.092.467.93 грн, що підтверджується наступними актами приймання-передачі послуг: № 1 від 30.08.2017 на суму 83.882,80 грн;

№ 2 від 30.08.2017 на суму 505.939,28 грн;

№ 3 від 30.08.2017 на суму 69.136,96 грн;

№ 4 від 29.09.2017 на суму 234.408,17 грн;

№ 5 від 29.09.2017 на суму 1.669.480,01 грн;

№ 6 від 29.09.2017 на суму 444.837,40 грн;

№ 7 від 29.09.2017 на суму 245.631,19 грн;

№ 8 від 29.09.2017 на суму 80.504,27 грн;

№ 9 від 31.10.2017 на суму 169.907,36 грн;

№ 10 від 31.10.2017 на суму 41.980,56 грн;

№ 11 від 31.10.2017 на суму 114.147,70 грн;

№ 12 від 31.10.2017 на суму 144.756,42 грн;

№ 13 від 31.10.2017 на суму 60.539,03 грн;

№ 14 від 31.10.2017 на суму 1.248.670,37 грн;

№ 15 від 31.10.2017 на суму 225.220,34 грн;

№ 16 від 29.11.2017 на суму 60.684,47 грн;

№ 17 від 29.11.2017 на суму 32.673,88 грн;

№ 18 від 29.11.2017 на суму 1.382.224,28 грн;

№ 20 від 29.11.2017 на суму 41.415,79 грн;

№ 21 від 29.11.2017 на суму 9.132,16 грн;

№ 23 від 29.11.2017 на суму 92.348,75 грн;

№ 24 від 24.01.2018 на суму 291.933,50 грн;

№ 25 від 24.01.2018 на суму 21.641,14 грн;

№ 26 від 24.01.2018 на суму 15.739,33 грн;

№ 27 від 24.01.2018 на суму 344.942,23 грн;

№ 28 від 24.01.2018 на суму 2.823,23 грн;

№ 29 від 26.02.2018 на суму 33.379,61 грн;

№ 30 від 26.02.2018 на суму 12.179,22 грн;

№ 19 від 26.02.2018 на суму 412.308,48 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом:

- попередньої оплати (авансу) у розмірі 100% від вартості матеріальних ресурсів, визначених у додатку 2, яка здійснюється на підставі рахунка-фактури на оплату, наданого виконавцем, після попереднього погодження їх вартості із замовником, що становить 601.515,02 грн, крім того ПДВ 20% - 120.303,00 грн, що усього з ПДВ становить - 721.818,02 грн. Виконавець протягом 30 днів після отримання авансу підтверджує їх використання проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням .

- остаточного розрахунку за фактом надання послуг на підставі підписаних сторонами актів наданих послуг з відтермінуванням платежу 30 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів, з врахуванням суми фактичного отриманого авансу.

Оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за період з 01.04.2017 по 17.09.2018 свідчить, що відповідач сплатив позивачу надані за договором послуги в сумі 7.634.600,62 грн.

В подальшому заявою № 2/9 від 18.09.2018 ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» заявило про зарахування зустрічних однорідних вимог. Внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість ПАТ «Київенерго» перед ДП «Енергоремонт» ПАТ «Київенергоремонт» за актом про надання виробничих послуг № 19 від 26.02.2018 становить 267.467,49 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 6.1.1. договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по сплаті наданих послуг не виконав, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за актами приймання-передачі послуг № 19 від 26.02.2018 (на суму 267.467,49 грн), № 29 від 26.02.2018 (на суму 33.379,61 грн), № 30 від 26.02.2018 (на суму 12.179,22 грн) загалом становить 313.026,31 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 313.026,32 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення зі сплати за надані послуги, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 14.476,83 грн інфляційних втрат та 8.311,47 грн - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 14.476,83 грн. інфляційних втрат та 8.311,47 грн. - 3% річних.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Викладені відповідачем у відзиві заперечення проти позовних вимог не приймаються судом до уваги, оскільки спірні акти приймання-передачі послуг (№ 19 від 26.02.2018, № 29 від 26.02.2018, № 30 від 26.02.2018) підписані та скріплені печаткою замовника (відповідача). Крім цього, відповідач не заперечує факт надання позивачем послуг за договором або надання їх неналежним чином.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 0450, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) на користь Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Приватного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (04071, м. Київ, пров. Електриків, 15, ) 313.026 (триста тринадцять тисяч двадцять шість) грн 32 коп. основного боргу, 14.476 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн 83 коп. інфляційних втрат, 8.311 (вісім тисяч триста одинадцять) грн 47 коп. - 3% річних, 5.037 (п'ять тисяч тридцять сім) грн 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова