УХВАЛА

28 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4166/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2018

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "АктаБанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Наш Соняшник"

про визнання права власності на нерухоме майно, придбане на електронному аукціоні,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" звернулось із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає, що повний текст постанови апеляційної інстанції ним було отримано 22.12.2018 та відповідно до положень статті 288 Господарського процесуального кодексу України просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що касаційна скарга подана у строк встановлений приписами статті 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" у справі №904/4166/18 виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

За приписами пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, наведена норма закону надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений в пункті 2 частини 2 статті 293 наведеного Кодексу, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 11.10.2018, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2018, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, вжито відповідних заходів.

Ухвалюючи оскаржені судові рішення, суди керувалися, зокрема, приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2018 і прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича стальна компанія" у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач посилається на те, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, оскільки позивач не довів тих обставин, які б свідчили, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що виключало правові підстави для вжиття судом таких заходів.

Із встановлених судами обставин, які були покладені в основу оскаржуваних відповідачем судових рішень вбачається, що предметом позовних вимог є визнання права власності на спірний об'єкт нерухомості з підстав оспорювання (не визнання) відповідачем права власності позивача на вказане майно, та у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивачу буде ускладнено чи взагалі унеможливлено виконання рішення суду, що позбавить його ефективного способу поновлення порушених прав, за захистом якого він звернувся, оскільки є велика ймовірність перереєстрації та перепродажу спірного нерухомого майна відповідачем на користь третіх осіб.

Таким чином, беручи до уваги те, що спір у справі не вирішений, а вимога про вжиття заходів забезпечення позову є співмірною і адекватною заявленим позовним вимогам, висновки судів про вжиття заходів забезпечення позову є законними та обґрунтованими, оскільки вони спрямовані на запобігання можливим порушенням з боку певних осіб майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга відповідача є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №904/4166/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс".

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 119, 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс" строк на касаційне оскарження.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/4166/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета-Імпекс".

4. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал платіжного доручення №1306 від 28.12.2018 на суму 1 762,00 грн.) повернути заявнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов