ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2516/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" про стягнення 56931,71 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 22.01.2019;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 10.01.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" (далі - позивач) подало до суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (далі - відповідач) 56931,71 грн, з яких 41191,74 грн інфляційних втрат та 15739,97 грн 3% річних.

Ухвалою від 19.11.2018 Господарський суд Київської області відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 18.12.2018.

Ухвалою від 18.12.2018 Господарський суд Київської області відклав розгляд справи на 29.01.2019.

28.01.2019 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав факт прострочення відповідачем грошових зобов'язань по оплаті товару, поставленого на виконання умов договору купівлі - продажу товарів від 13.03.2017, однак вказав, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем проведено невірно. У зв'язку з вказаним останній надав суду контррозрахунок вищевказаних нарахувань, згідно з яким до стягнення з відповідача підлягає 56931,71 грн, де 41191,74 грн інфляційних втрат та 15739,97 грн 3% річних.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 12.12.2017 у справі № 911/3227/17 Господарський суд Київської області позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (07413, Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Радгоспна, ідентифікаційний код 05513187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройперліт» (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1Б, ідентифікаційний код 40683900) 532361 (пятсот тридцять дві тисячі триста шістдесят одна) грн. 40 коп., основного боргу, 17711 (сімнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 7307 (сім тисяч триста сім) грн. 21 коп. 3% річних, 8360 (вісім тисяч триста шістдесят) грн. 70 коп. витрат по сплаті судового збору.

Висновок суду про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості грунтувався на укладеному 13.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (покупець) договорі про купівлю-продаж товарів, за п. 1.1 якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, відвантажити продукцію, а покупець зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти й оплатити таку продукцію.

Суд встановив, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2271481,78 грн. Разом з тим, відповідач своїх договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар в повному обсязі не виконав, в звязку з чим, за ним рахується борг в сумі 532361,40 грн.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, суд також задовольнив вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача 17711,76 грн інфляційних втрат та 7307,21 грн 3% річних з простроченої суми грошового зобовязання, у зв'язку з чим загальна сума боргу, стягнута за рішенням суду, з урахуванням суми судового збору, склала 565741,07 грн .

Як на підставу позову в даній справі позивач посилається на те, що заборгованість, яка виникла у відповідача на підставі договору купівлі - продажу товарів від 13.03.2017 та стягнута згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3227/17 повністю була сплачена відповідачем лише 02.11.2018.

Оскільки, незважаючи на наявні грошові зобов'язання, борг не сплачувався та рішення суду не виконувалося протягом тривалого часу, позивач, з посилання на ст. 625 ЦК України, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період прострочки виконання ним грошового зобов'язання, що не охоплюється періодом визначеним в рішенні суду у справі № 911/3227/17, та після набрання рішенням суду законної сили до моменту повного погашення відповідачем всієї суми стягнутої заборгованості.

Слід зазначити, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що за заявою стягувача (позивача) постановою приватного виконавця виконачого округу міста Києва ОСОБА_3 від 10.09.2018 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області № 911/3227/17, виданого 01.02.2018.

При здійсненні виконавчих дій з примусового виконання вищевказаного наказу суду, приватним виконавцем на користь стягувача було здійснено повне перерахування суми боргу, стягнутої за рішенням суду, згідно з наступних документів:

- платіжного доручення № 429 від 26.09.2018 на суму 90846,36 грн,

- платіжного доручення № 482 від 03.10.2018 на суму 90909,09 грн,

- платіжного доручення № 482 від 09.10.2018 на суму 90909,09 грн,

- платіжного доручення № 496 від 18.10.2018 на суму 181818,19 грн,

- платіжного доручення № 568 від 02.11.2018 на суму 111258,34 грн.

Розглядаючи законність вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за період визначений позивачем в мотивувальній частині позовної заяви, господарський суд зазначає таке.

Згідно з приписами п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як зазначено в статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом в процесі розгляду справи № 911/3227/17 було встановлено, що відповідачем оплата товару, поставленого на виконання договору купівлі - продажу товарів від 13.03.2017, проводилась з порушенням строку, встановленого п. 5.2 договору, що і стало підставою для нарахування позивачем інфляції та 3 % річних за неналежне виконання зобовязання та зверненням до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 56931,71 грн за період з 01.11.2017 по 01.11.2018 включно, а також 41191,74 грн інфляційних втрат, обрахованих за аналогічний період.

Як вбачається з рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3227/17, було частково задоволено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, обрахованих за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року. Розрахунок стягнень з відповідача нарахованих позивачем 3% річних за період з 22.06.2017 по 05.12.2017, суд визнав арифметивно вірним.

В даній справі позивач просить стягнути з відповідача інфляційні, нараховані за період наступний, ніж той, що вказаний у рішенні суду від 12.12.2017.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, що він є обгрунтованим та вірним.

Натомість, перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків 3% річних, суд встановив, що позивачем невірно обрано початок періоду їх нарахування, оскільки з 01.11.2017 по 05.12.2017 річні вже бути стягнуті судом на підставі рішення від 12.12.2017.

Здійснивши перерахунок річних за визначений позивачем у розрахунку період, враховуючи проведені відповідачем проплати суми боргу, суд вважає, що обгрунтовано заявленою є сума 3% річних у розмірі 14208,52 грн. В частині стягнення 1531,45 грн річних слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 14208,52 грн 3% річних та 41191,74 грн інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу товарів від 13.03.2017 в частині оплати поставленого товару.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог, в той час як твердження відповідача про те, що позивач має право на нарахування 3% річних та інфляційних виключно за період, що починається з моменту набрання рішенням суду від 12.12.2017 у справі № 911/3227/17 законної сили, не грунтуються на законі, оскільки право на нарахування 3 % річних та інфляційних виникає у кредитора з моменту прострочки грошового зобов'язання аж до повного його виконання.

З огляду на викладене, враховуючи прострочку відповідача в частині сплати заборгованості, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням договору купівлі - продажу товарів від 13.03.2017, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 55866,16 грн, з яких 14208,52 грн 3% річних та 41191,74 грн інфляційних втрат. У стягненні 1531,45 грн річних суд відмовляє за безпідставністю їх нарахування.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 74-79, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" про стягнення 56931,71 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (07413, Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Радгоспна, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройперліт" (08161, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1Б, ): 55866 (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість тисяч) гривень 16 копійок боргу та 1729 (одна тисяча сімсот двадцять дев'ять) гривень 02 копійки витрат по сплаті судового збору.

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 04.02.2019

Суддя В.М. Антонова