РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

24.01.2019 р. Справа № 910/16081/18
За позовом Міністерства оборони України
До Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ЛТД
Про стягнення 16732,80 грн.
Суддя Пінчук В.І.
Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:
Від позивача Кривошея Д.А. предст.
Від відповідача Борбат Ю.В. предст.

Обставини справи

Позивач Міністерство оборони України звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ЛТД 16732,80 грн. пені за порушення умов договору від 29.09.2017 р. № 286/3/17/294.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2018 р. відкрите провадження у справі №910/16081/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 10.01.2019 р.
Ухвалою від 10.01.2019 р. розгляд справи відкладався до 24.01.2019 р., у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представника відповідача.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2017 р. на підставі рішення тендерного комітету Міністерства оборони України ( протокол від 19.09.2017 р. № 75/525/6 ) між товариством з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ЛТД ( постачальником ) та Міністерством оборони України ( замовником ) був укладений договір № 286/3/17/294 про поставку товарів для державних потреб матеріально технічних засобів речової служби.
Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався у 2017 р. поставити позивачу радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі, а останній зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору
Згідно п. 1.2 договору № 286/3/17/294 від 29.09.2017 р. строк поставки товару у кількості 30 шт. на загальну суму 1045800,00 грн. встановлений до 30.10.2017 р.

17.11.2017 р. між сторонами укладена додаткова угода № 2 до вказаного договору.
Згідно умов вказаної додаткової угоди строк поставки товару встановлений до 14.12.2017 р.
Відповідно до рознарядки Міністерства оборони України за специфікацією, місцем поставки є військова частина НОМЕР_1 .
Згідно п. 5.1 договору № 286/3/17/294 від 29.09.2017 р. товар постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів Інкотермс у редакції 2010 р., згідно з встановленими нормами відвантаження.
Приймання товару оформляється актом приймального контролю ( якості ), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком фактурою ( п. 2.6 договору ).
Згідно п. 6.3.1 договору № 286/3/17/294 від 29.09.2017 р. відповідач зобов`язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.
Пунктом 7.3.3. вказаного договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0.2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф в розмірі 7% вказаної вартості договору.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач свої зобов`язання виконав неналежним чином, а саме товар передбачений договором № 286/3/17/294 від 29.09.2017 р. поставлений з простроченням терміну поставки на 8 діб, що підтверджується актом приймального контролю ( якості ) від 21.12.2017 р. № 168
За порушення строків поставки товару, останньому нарахована пеня в розмірі 16732,80 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором купівлі продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст. 655 ЦК України ).
Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ( ст. 611 ЦК України )
Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ( ст. 530 ЦК України )
Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного кодексу України ).
Суд вважає, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 8366,40 грн. такими, що підлягають задоволенню.
В частині стягнення з відповідача пені в розмірі 8366,40 грн. провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки 50% пені, а саме 8366,40 грн. відповідачем сплачені 17.01.2018 р., що підтверджується платіжним дорученням № 1442.
Твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що пункт 7.3.3 договору № 286/3/17/294 від 29.09.2017 р. є нікчемним у зв`язку з тим, що ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачена пеня за порушення строків виконання зобов`язань в розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення суд вважає безпідставним, з наступних підстав:
Відповідності до ч. 7 ст. 179 ГГІК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України та, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента за визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п. 7 постанови пленуму ВСУ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України). Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.
Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України. Відповідач вважає, що п. 7.3.3 договору суперечить чинному законодавству.

Натомість, судом встановлено, що спірний договір був укладений відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від №75/525/6) та відповідно до Закону України Про публічні закупівлі .
Відповідно частини 4 статті 36 вказаного Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. При укладанні спірного договору було дотримано вимог чинного законодавства. На момент підписання договору, відповідач погодив усі умови договору, у тому числі і п. 7.3.3. договору, заперечень та пропозицій ним не надавались.
Суд вважає, що позивачем правомірно нарахована пеня в розмірі 0.2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки в розмірі 16732,80 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОЛОГ ЛТД ( 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-А, код 16282325 ) на користь Міністерства оборони України ( 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 00034022 ) 8366 ( вісім тисяч триста шістдесят шість ) грн. 40 коп. пені, 1762 ( одну тисячу сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп. судового збору.
Видати наказ.
В частині стягнення з відповідача пені в розмірі 8366,40 грн. провадження у справі закрити.
Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 30.01.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук