ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21 січня 2019 року Справа № 926/1795/18
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача Фізичної особи-підприємця Мельничук Ніни Юріївни

про заборону використання знака для товарів і послуг

Суддя О.Г. Проскурняк

Представники:

від позивача - ОСОБА_4, ордер серії ЧЦ № 27354 від 08 серпня 2018 року.

від відповідача - Дронь В.А., ордер серії ЧЦ №27912 від 04 грудня 2018 року.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Мельничук Ніни Юріївни про заборону використання знака для товарів і послуг.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06 листопада 2018 року відкрито провадження у справі № 926/1795/18 та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 21 листопада 2018 року.

Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року відкладено підготовче засідання на 05 грудня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05 грудня 2018 року відкладено підготовче провадження до 19 грудня 2018 року.

19 грудня 2018 року представник відповідача звернувся до суду із письмовим клопотанням про закриття провадження у справі.

Своє клопотання представник відповідача обґрунтовує тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки власником спірного товарного знаку на товари і послуги є фізична особа - ОСОБА_2 Крім того, представник відповідача вказує, що спірний товарний знак на товари і послуги належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21 січня 2019 року.

В судовому засіданні 21 січня 2019 року представник відповідача підтримав вказані в клопотанні вимоги та просив суд закрити провадження у справі.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечив, з підстав вказаних у письмових запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі.

Так, представник відповідача вказує, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Розглянувши подане представником відповідача клопотанням про закриття провадження у справі, оцінивши доводиякими представник відповідача обґрунтовує свої вимоги у клопотанні, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб'єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Отже, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням статті 4 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до частини 1 статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Пунктом 2 частини 2 статті 55 ГК України, суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому, як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Мельничук Ніна Юріївна зареєстрована 28 травня 2010 року, як фізична особа-підприємець (номер запису: 2 027867), з метою здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 20 ГПК України справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування, розглядає Вищий суд з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 Перехідних положень ГПК України унормовано, що до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень статті 4 та статей 16, 20 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на суб'єктний склад сторін та предмет позову, суд дійшов висновку, що данний спір за предметною та суб'єктною юрисдикцію підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 31 ГПК України, Господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства або відсутній предмет спору.

Частиною 1 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, представник відповідача не надав суду належних та достатніх доказів існування обставин для закриття провадження у справі, передбачених статтею 31 ГПК України, а відтак у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

Стосовно доводів представника відповідача щодо відсутності предмету спору, суд дійшов висновку, що означені обставини стосуються правомірності (неправомірності), обгрунтованості (необгрунтованості) позовних вимог щодо права інтелектуальної власності, які розглядаються судом при вирішенні справи по суті.

Керуючись статтями 12, 13, 182, 183, 231, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Повний текст ухвали складено та підписано - "23" січня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 ГПК України.

Суддя О.Г. Проскурняк