ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 року м.Дніпро Справа № 912/1457/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі №912/1457/18 (суддя Вавренюк Л.С.), повне рішення складено 04.09.2018

за позовом Державного підприємства «Спецагролізинг», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехкомпанія», смт.Смолине, Маловиськівського району, Кіровоградської області

про розірвання договору та зобовязання повернути майно, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Спецагролізинг» звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехкомпанія» про розірвання договору лізингу № 22/2016-ДФЛ від 01.06.2016 та повернення предмету лізингу.

Позов мотивований неналежним виконанням умов договору №22/2016-ДФЛ про надання на умовах фінансового лізингу чотирьох зернозбиральних комбайнів КЗС-812СХ, щодо обовязку у місячний строк з дати укладення договору застрахувати предмет лізингу, повідомлення лізингодавця про проведення державної реєстрації змін до установчих документів лізингоодержувача і порушення строків внесення чергових лізингових платежів понад тридцять днів.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі №912/1457/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване недоведеністю факту істотного порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу, що є необхідною умовою для розірвання договору відповідно до приписів статті 651 Цивільного кодексу України.

Державне підприємство «Спецагролізинг» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі № 912/1457/18 та ухвалити нове рішення, яким позові вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним зясуванням місцевим господарським судом всіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору.

Скаржник вважає безпідставним висновок місцевого господарського суду про відсутність прострочки внесення чергових лізингових платежів понад 30 днів, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і поясненнями відповідача.

Як зазначає скаржник, місцевий господарський суд не надав оцінки порушенням умов договору лізингу в частині обовязку повідомлення лізингодавця про зміни внесені до установчих документів лізингоотримувача та страхування предмету лізингу у строк, який не перевищує 30 днів з дати його отримання.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення, просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідач вважає, що єдиною підставою для повернення переданого в лізинг майна є несплата лізингового платежу у встановлені договором строки, в той час як на момент звернення з позовом до господарського суду він не має заборгованості за спірним договором. Крім того, в разі заборгованості з оплати лізингових платежів понад 30 днів, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, чим позивач не скористався, оскільки такої заборгованості не було.

Порушення встановлених договором лізингу строків страхування предмету лізингу відповідач обґрунтовує невчасним отриманням від позивача реєстраційних свідоцтв, за відсутності яких неможливо укласти договір страхування наземного транспорту.

На думку відповідача, позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки у разі порушення умов договору лізингу, лізингодавець для дострокового розірвання договору лізингу і повернення предмету лізингу має право звернення до нотаріуса за виконавчим написом, в той час як він звернувся до суду.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2018 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б., суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі №912/1457/18.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №137/18 від 27.12.2018, у звязку з перебуванням на лікарняному судді Верхогляд Т.А., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №912/1457/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №912/1457/18, визначено колегію у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Чередка А.Є.

У судовому засіданні 18.12.2018 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні. Від відповідача на електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через відсутність можливості забезпечити явку повноважного представника для участі у судовому засіданні, у звязку з несприятливими погодними умовами.

Заслухавши думку представника позивача щодо заявленого відповідачем клопотання і з огляду на відсутність електронно-цифрового підпису, яким має бути засвідчена будь-яка заява, що направляється на адресу суду засобом електронного звязку, апеляційний господарський суд ухвалив розгляд справи провести без участі належним чином повідомленого відповідача.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню з наступних підстав.

Державне підприємство «Спецагролізинг» (лізингодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехкомпанія» (лізингоодержувач) 01.06.2016 уклали договір лізингу №22/2016-ДФЛ (далі Договір, а.с. 14-18).

Відповідно до пункту 1.1 Договору лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, вказаний у додатку №1 до договору (специфікація №1), а лізингоодержувач сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) становить 54 місяці з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу за умови належної сплати лізингових платежів за користування предметом лізингу відповідно до умов цього Договору (пункт 2.1 Договору).

Підпунктами 3.1.2, 3.1.4, 3.1.7 пункту 3.1 Договору лізингодавцю надано право вимагати: повернення переданого в лізинг майна, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі протягом більш ніж 30 (тридцять) календарних днів з дати встановленої графіком та інших витрат, сплата яких передбачена цим договором; в односторонньому порядку відмовитися від договору та вимагати повернення простроченої заборгованості та предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або у повному обсязі черговий платіж і прострочення зі сплати становить більше ніж 30 (тридцять) днів після дати встановленої графіком: вимагати розірвання даного договору та повернення предмета лізингу у випадках, коли будуть встановлені факти використання та/або утримання майна не у відповідності з умовами даного договору та/або в інших випадках передбачених цим договором або законодавством.

Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до Договору та відшкодовувати інші витрати лізингодавця, передбачені цим Договором. Лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин (підпункт 3.4.3 пункту 3.4 Договору).

Пунктом 4.5 Договору встановлений обовязок лізингоодержувача в строк до 06.06.2016 сплатити авансовий платіж, що складає 108501,47грн.

Відповідно до пункту 18.8 Договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Сторони узгодили специфікацією №1 від 01.06.2016, що є додатком №1 до Договору (а.с.19), відповідно до якої лізингодавець передає, а лізингоодержувач приймає на визначений Договором строк наступне майно:

- комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ, зав. №328, 2010 р.в. в кількості 1 шт. за ціною 623074, 70 грн. (з ПДВ);

- комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ, зав. №330, 2010 р.в. в кількості 1 шт. за ціною 548738,11 грн. (разом з ПДВ);

- комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ, зав. №324, 2010 р.в. в кількості 1 шт. за ціною 442701, 59 грн. (разом з ПДВ);

- комбайн зернозбиральний КЗС-812 СХ, зав. №323, 2010 р.в. в кількості 1 шт. за ціною 468987,07 грн., всього на суму 2083501,47 грн.

У додатку №2 до Договору (а.с.20) сторони погодили суми лізингових платежів та строки їх сплати.

На виконання умов Договору позивач передав у лізинг, а відповідач прийняв майно зазначене у специфікації №1, що підтверджується актом приймання-передачі №1 від 03.06.2016 (а.с. 21).

Причиною спору у даній справі стала невчасна оплата лізингових платежів, страхування предмету лізингу за межами строків встановлених умовами Договору і неповідомлення позивача про зміни внесені до установчих документів відповідача, у звязку з чим позивач просить розірвати Договір і повернути предмет лізингу.

Дослідивши матеріали і встановивши дійсні обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (стаття 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (частина 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Умовами пункту 3.1.2 Договору встановлено, що лізингодавець має право вимагати повернення переданого в лізинг майна, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі протягом більш ніж 30 (тридцять) календарних днів з дати встановленої графіком.

Лізингодавець має право вимагати термінового повернення майна, а в разі неповернення його в добровільному порядку, повернути предмет лізингу без згоди лізингоодержувача у випадку якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в графіку (пункт 10.1 Договору).

Згідно із частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства апеляційний господарський суд доходить висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору лізингу за обставин систематичного порушення умов Договору щодо повного та своєчасного внесення лізингових платежів, застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки порушення зобовязання, до яких належать, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Такий правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_1 Верховного суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17.

Таким чином, місцевий господарський суд обґрунтовано застосував у спірних правовідносинах приписи частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України та зясував суттєві обставини цієї справи як щодо наявності факту порушення відповідачем умов договору, так і щодо наявності критерію істотності порушення договору.

Матеріалами справи не підтверджується наявність поточної заборгованості зі сплати відповідачем лізингових платежів за Договором, в тому числі понад 30 днів, що також не заперечує позивач.

Таким чином, на момент звернення лізингодавця до господарського суду з позовом про розірвання Договору і повернення предмету лізингу, заборгованості зі сплати лізингових платежів за цим договором не існувало.

Враховуючи викладене, відсутні обставини, які б свідчили про неможливість досягнення позивачем мети Договору та неотримання того, на що розраховував лізингодавець, укладаючи спірний договір, тобто відсутнє істотне порушення умов договору лізингу.

Також підставою скасування оскаржуваного рішення і відмови у задоволенні позову, скаржник зазначає порушення відповідачем умов Договору щодо обовязку повідомляти лізингодавця у письмовій формі про зміни у статутних документах лізингоотримувача та застрахувати предмет лізингу у тридцятиденний термін з моменту отримання майна.

Апеляційний господарський суд відхиляє такі доводи скаржника з огляду на наступне.

Підпунктом 6.1.8 пункту 6.1 Договору на лізингоодержувача, зокрема, покладений обов'язок в письмовій формі повідомити лізингодавця та надати підтверджуючі документи протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту реорганізації лізингоодержувача, зміни державної реєстрації лізингоодержувача, зменшення розміру статутного капіталу лізингоодержувача.

Предмет лізингу та страхові ризики, повязані з експлуатацією предмета лізингу, підлягають обовязковому страхуванню лізингоодержувачем за власний рахунок в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання предмету лізингу (пункт 8.1 Договору).

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.26-28), відповідачем 29.06.2016, 10.08.2016 та 11.05.2017 внесені зміни до статутних документів товариства, про що лізингоодержувач не повідомив лізингодавця.

Предмет лізингу позивач передав відповідачу 03.06.2016, що підтверджується актом приймання-передачі №1. Таким чином, граничний термін страхування предмету лізингу - 03.07.2016.

Згідно із договором добровільного страхування №SBS.067726 (а.с.23), лізингоодержувач застрахував предмет лізингу 01.09.2016, в той час як отримав його 03.06.2016, тобто з порушенням встановленого умовами Договору тридцятиденного терміну.

У випадку виникнення будь-якої з підстав передбачених в пунктах даного договору лізингодавець направляє лізингоодержувачу попередження про наявність фактів порушення договору. Документом, що підтверджує отримання такого попередження, є попередження лізингодавця та поштове підтвердження отримання цього листа лізингоотримувачем (пункт 10.2 Договору).

Відповідно до умов пункту 10.5 Договору у разі не усунення недоліків, невиконання умов чи ненадання відповідних документів, викладених у листі-попередженні лізингоотримувачем протягом 30 робочих днів з моменту його одержання, лізингодавець має право розірвати угоду.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що в разі порушення лізингоодержувачем умов Договору щодо строків страхування предмету лізингу і обовязку повідомити лізингодавця про зміни до установчих документів відповідача, лізингодавець наділений правом відмовитися від Договору в односторонньому порядку, якщо лізингоодержувач не усунув ці порушення в тридцятиденний строк з дати отримання відповідної вимоги, однак позивач таким правом не скористався, а продовжував отримувати лізингові платежі впродовж майже двох років з моменту виявлення цих порушень.

Крім того, зазначені порушення не призвели до таких негативних наслідків, які б свідчили що лізингодавець значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні Договору, позивачем на підтвердження цієї обставини доказів не надано.

Враховуючи вищевикладене апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в рішенні місцевого господарського суду висновків та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі №912/1457/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі №912/1457/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.01.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

ОСОБА_2