ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" січня 2019 р. Cправа № 902/567/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом приватного підприємства "ЗІС", с.Війтівка Бершадського району Вінницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЬАНГАРБУД", смтОвідіополь Овідіопольського району Одеської області

про стягнення 1 410 008,00 грн шкоди

представники сторін в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 10.09.2018 надійшла позовна заява приватного підприємства "ЗІС" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЬАНГАРБУД" витрат на усунення недоліків за Договором підряду №18/3/0416 від 18.04.2018 у розмірі 1385008,00 грн; витрат за проведення будівельно-технічної експертизи в розмірі 25000,00 грн; витрат за надання правничої допомоги в розмірі 30000,00 грн; витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він зазнав матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок неякісного виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару, що розташований за адресою: Вінницька обл., Бершадський район, с.Війтівка, вул.Затишна, 194, що призвело до руйнування даного ангару.

За вказаним позовом ухвалою суду від 17.09.2018 відкрито провадження у справі №902/567/18 для розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.10.2018.

Ухвалою суду від 06.12.2018 закрито підготовче провадження у справі №902/567/18 та призначено до розгляду по суті на 15.01.2019.

На визначену судом дату (15.01.2019) сторони не забезпечили явку уповноважених представників, хоча були повідомлені належним чином та завчасно ухвалою суду від 06.12.2018, яка направлена за юридичною адресою останніх, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та позовній заяві. При цьому, суд зазначає, що відповідачу було додатково направлено судову кореспонденцію на адресу керівника ТОВ "Південьангарбуд" ОСОБА_1: 65036, АДРЕСА_1.

Докази отримання вказаної ухвали суду позивачем наявні в матеріалах справи (поштове повідомлення про вручення поштового відправлення вх. №11611 від 22.12.2018).

Одночасно суд зазначає, що 15.01.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. При цьому, останній зазначив, що позовні вимог підтримує в повному обсязі.

Щодо отримання відповідачем судової кореспонденції суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься невручене поштове відправлення, яке було адресовано відповідачу на адресу, яка значить в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт.Овідіополь, вул.Тараса Шевченка, буд.218), із відміткою відділення поштового звязку про причини повернення: "фірми немає" (а.с.58-60). При цьому, в матеріалах справи наявні докази, що відповідач знаходиться за вищевказаною адресою та отримує поштову кореспонденцію. Зазначене підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх. №10/42 від 05.11.2018 (а.с.68).

Судова кореспонденція, яка також була направлена на адресу керівника ТОВ "ПІВДЕНЬАНГАРБУД", як представнику відповідача, повернута на адресу суду неврученою з відміткою відділення поштового звязку про причини повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання".

Щодо вручення ухвали суду від 06.12.2018 суд зазначає, що, як слідує із відомостей, отриманих з офіційного сайту "Укрпошта", в розділі "відстеження" судова кореспонденція не вручена адресату - відповідачу та повернута на адресу суду.

При цьому, суд зважає на положення ст.242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч.6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресую місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресую місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу та його представнику (керівнику) завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників процесу про дату, час та місце судового слухання, але сторони не скористалися своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

При цьому статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що сторони належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.04.2016 між приватним підприємством ЗІС (надалі по тексту також - Замовник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю ПІВДЕНЬАНГАРБУД (надалі по тексту також - Підрядник, відповідач) укладено Договір підряду №18/3/0416 (надалі по тексту також - Договір).

Згідно предмету даного Договору: Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати комплекс робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару розміром 18/70/7м (ширина, довжина, висота) з холодногнутого листового профілю товщиною - 1,0 мм (виробництво- Arcelormittal), модель ВН 1000-700 (в одношаровому виконанні, холодного типу) загальною площею 1260 м-2, на основу замовника з одними торцевими ворітьми розміром 4 м на 4,2 м за адресою: 24412, АДРЕСА_2.

Проведення зазначених в п.1.1. цього Договору робіт здійснюється з матеріалів Підрядника, власними силами і засобами або із залученням сторонніх організацій, що мають відповідні ліцензії, при цьому відповідальність за роботи перед Замовником несе Підрядник (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, загальна вартість робіт, які підлягають виконанню, складає 882000 грн, в т.ч. ПДВ - 147000,00 грн.

Позивачем в повному обсязі проведено розрахунки за виконані відповідачем роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №82 від 21.04.2016, №95 від 26.04.2016, №240 від 05.07.2016, №241 від 05.07.2016, №1745 від 30.11.2017, №1815 від 26.12.2017.

03.10.2016 підрядником та замовником підписано акт виконаних робіт №36, яким встановлено, що роботи виконані в повному обсязі, сторони претензій один до одного не мають.

Разом з тим, в ході експлуатації побудованого відповідачем об'єкту, позивачем виявлені дефекти, які перешкоджали нормальній його експлуатації.

Шостим розділом Договору, сторони визначили гарантійний термін на виконані роботи 36 місяців.

В матеріалах справи міститься лист ПП «ЗІС» №124/2018 від 19.03.2018, адресований ТОВ «ПІВДЕНЬАНГАРБУД», з проханням забезпечити на 29.03.2018 явку уповноваженого представника для огляду, встановлення виявлених дефектів об'єкту будівництва, складення та підписання уповноваженими представниками сторін відповідного ОСОБА_2.

30.04.2018, за відсутності представників відповідача, комісією в складі: голови комісії - спеціаліста по охороні праці ОСОБА_3 та членів комісії: бухгалтера по матеріалах ОСОБА_4, бухгалтера ОСОБА_5, економіста ОСОБА_6 складено ОСОБА_2 про недоліки до договору підряду №18/3/0416 від 18.04.2016. ОСОБА_2 затверджено директором ПП "ЗІС". Так, в результаті огляду (обстеження) комісією встановлено, що ангар повалився. При цьому, зазначено недоліки: відбувся поперечний розрив конструкції; вгнувся один бік ангару; відірвало кріплення конструкції від фундаменту. Таким чином, відповідно до висновку, на думку комісії вказані недоліки відбулися, поміж іншого, в результаті поганого кріплення конструкції до фундаменту (конструкція закріплена не болтами з шайбами, а саморізами без шайб), що призвело до розриву.

З метою з'ясування розміру матеріальної шкоди, заподіяної, на думку позивача, внаслідок неякісного виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару, що призвело до його руйнування ПП ЗІС (далі по тексту також - замовник) уклало з ТОВ Експертна-юридична фірма Соломон (далі по тексту також - виконавець) договір про надання експертних послуг №008/18 від 08.06.2018. Відповідно до предмету вказаного договору, виконавець зобов'язується надати, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити на умовах та в порядку, передбачених цим Договором експертні послуги. Замовник доручає, а виконавець бере на себе проведення будівельно-технічного дослідження №018/18, яке проводиться відповідно до заяви замовника.

Згідно висновку судового експерта №018/18 від 27.06.2018, розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок неякісного виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару розміром 18х70х7 м., що розташований за адресою: Вінницька обл., Бершадський район, с.Війтівка, вул.Затишна, 194, що призвело до руйнування даного ангару, становить 1385008,00 грн. Експерт також вважає, що дана сума є "вартістю відновного ремонту, необхідного для усунення наслідків неякісного виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару".

Окрім того, у висновку судовий експерт зазначає, що при натурному обстеженні було виявлено, що безкаркасний арочний ангар зруйновано, металеві профілі, з яких виконувався монтаж ангару погнуті та непридатні для подальшої експлуатації. За результатами візуального обстеження, таке руйнування імовірно могло виникнути внаслідок неякісного кріплення металевих елементів ангару до основи (фундаменту), а саме: невірно підібрані елементи кріплення - болти та саморізи, а також відсутня бетонна стяжка для фіксації металевих елементів до основи. На час підписання ОСОБА_2 виконаних робіт такі дефекти могли бути не виявлені та будівля мала вигляд, який відповідав висунутими замовником вимогам, але з часом та внаслідок температурних (температурне розширення) та снігових навантажень кріплення не витримали і будівля зруйнувалась.

Дослідивши зазначений експертний висновок, суд зазначає, що його зміст відповідає вимогам визначеним ст.98 ГПК України та п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998. При цьому, експертне дослідження проводилося судовим експертом ОСОБА_7, який діє на підставі свідоцтва №1627 від 07.10.2016 про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до ст.101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Враховуючи викладене, а також відсутність у суду сумнівів у правильності висновку експерта, суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі із врахуванням положень ст.104 ГПК України, яка передбачає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Також, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься претензія №229/2018 від 10.07.2018 ПП «ЗІС», адресована ТОВ «Південьангарбуд» з вимогою перерахувати на розрахунковий рахунок ПП «ЗІС» 1410008,00 грн в строк до 10 днів з моменту отримання даної претензії. ОСОБА_2 претензія, поміж іншого, обґрунтована наявністю висновку судового експерта №018/18 від 27.06.2018, яким встановлено розмір матеріальної шкоди, заподіяної ТОВ «Південьангарбуд» внаслідок неякісного виконання комплексу робіт з виготовлення та монтажу безкаркасного ангару в розмірі 1385008,00 грн та 25000 грн оплата послуг за договором про надання експертних послуг №008/18.

Вимоги позивача про відшкодування шкоди відповідачем не задоволено, у звязку із чим ПП «ЗІС» звернулося до суду про його стягнення в судовому порядку.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу).

Згідно зі ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як зазначено в ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ст.857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові; результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

За приписами ст.859 ЦК України, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов'язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам ст.857 ЦК України протягом усього гарантійного строку.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили порядок дій при виявленні дефектів чи недоліків, визначивши, що гарантійний термін на виконані роботи становить 36 місяців. Якщо в гарантійний період будуть виявлені дефекти, що перешкоджають нормальній експлуатації побудованого Підрядником об'єкта, Замовник зобов'язаний негайно викликати (листом або по факсу) представника Підрядника: для участі в складанні відповідного акту. Підрядник має право протягом 3 робочих днів з моменту отримання повідомлення від Замовника, направити свого представника замість виконання робіт або дозволити Підряднику скласти такий акт без своєї участі. В останньому випадку, а також у разі неотримання від Підрядника відповіді в установлений вище термін, Замовник має право самостійно усунути виявлені недоліки з віднесенням всіх витрат щодо встановлення та усуненню недоліків на рахунок Підрядника. Підрядник зобов'язаний усунути всі виявлені дефекти за свій рахунок і в узгоджені з Замовником терміни. Гарантійний строк продовжується відповідно на період усунення дефектів.

Відповідно до п.107 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою КМУ №668 від 01.08.2005, у разі виявлення замовником недоліків (дефектів) протягом гарантійних строків, він зобов'язаний у порядку, визначеному договором підряду, повідомити про це підрядника і запросити його для складення відповідного акта про порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів). Якщо підрядник відмовився взяти участь у складенні акта, замовник має право в порядку, визначеному договором підряду, скласти такий акт із залученням незалежних експертів і надіслати його підряднику.

Вирішуючи питання щодо виконання замовником п.6.1 Договору та вимог вказаних норм щодо повідомлення підрядника про виявлені дефекти, які перешкоджають експлуатації побудованого підрядником обєкту, суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження направлення підряднику раніше згаданого листа №124/2018 від 19.03.2018, з проханням забезпечити явку уповноваженого представника, позивачем надано копію конверта та рекомендованого повідомлення з відміткою відділення поштового звязку про причини повернення: "за закінченням встановленого строку зберігання", "не зареєстрований".

Досліджуючи зазначену копію конверта судом встановлено, що приватним підприємством «ЗІС» направлено поштове відправлення товариству з обмеженою відповідальністю «Південьангарбуд» на адресу: "вул.Ак.Вільямса, 68/1, м.Одеса, 65104". При цьому, в матеріалах справи відсутній опис вкладення до цінного листа, що унеможливлює встановлення судом факту надіслання відповідачу саме листа ПП «ЗІС» №124/2018 від 19.03.2018.

Окрім того, як слідує з відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю «Південьангарбуд» зареєстровано за адресом: 67801, Одеська обл., Овідіопольський район, селище міського типу Овідіополь, вул.Тараса Шевченка, будинок 218, що не відповідає адресі, зазначеній на конверті. Дана адреса (67801, Одеська обл., Овідіопольський район, селище міського типу Овідіополь, вул.Тараса Шевченка, будинок 218) також вказана самим підрядником і в договорі №18/3/0416 від 18.04.2016.

Таким чином, позивачем не доведено дотримання порядку, необхідного для отримання гарантійного обслуговування, визначеного п.6.1. Договору.

Окрім того, судом також досліджувалось питання щодо направлення відповідачу претензії №229/2018 від 10.07.2018 на адресу: 67801, Одеська обл., Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул.Тараса Шевченка, будинок 218 з вимогою сплатити визначений експертним висновком розмір матеріальної шкоди, спричиненої неякісним виконанням робіт.

Однак, відсутність належних та допустимих доказів, а саме опису вкладення до цінного листа унеможливлює встановлення судом факту надіслання відповідачу саме означеної претензії з додатком. При цьому судом береться до уваги, що претензія №229/2018 від 10.07.2018 не містить пропозиції підряднику для участі в складанні акту, про що зазначено у п.6.1 договору та п.107 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою КМУ №668 від 01.08.2005.

За приписами ст.858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

В аспекті вказаної норми Кодексу, та п.6.1 Договору позивачем визначено в якості предмету спору 1385008,00 грн, як витрати на усунення недоліків за Договором підряду та 25000,00 грн, як витрати за проведення будівельно-технічної експертизи.

Разом з тим, з умов Договору слідує, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування позивачем витрат на усунення недоліків потрібна наявність факту ухилення відповідачем від виконання умов договору щодо самостійного усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи, що позивач не дотримався умов договору щодо забезпечення відповідачу можливості усунути недоліки самостійно, вимога позивача про стягнення витрат на усунення недоліків є передчасною.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним вище нормам позивач не подав до суду доказів в підтвердження дотримання умов Договору та положень закону, які регулюють спірні відносини сторін, а відтак позивач не набув права вимагати від відповідача оплати витрат на усунення недоліків, у зв'язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В звязку з пере6уванням судді Нешик О.С. у відрядженні у м.Києві, повне рішення складено 30 січня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ПП "ЗІС" (24412, АДРЕСА_3)

3 - відповідачу - ТОВ "ПІВДЕНЬАНГАРБУД" (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смтОвідіополь, вул.Тараса Шевченка, буд.218)

4 - керівнику ТОВ "ПІВДЕНЬАНГАРБУД" ОСОБА_1 (65036, АДРЕСА_1).