ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2880/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "ФАРМАЛЮКС 2010", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", м. Мерефа
про стягнення 89372,39 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов.від 09.11.2018 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "ФАРМАЛЮКС 2010", м. Дніпро звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", м. Мерефа про стягнення з відповідача 89372,39 грн. заборгованості за договором поставки № 20 від 01 жовтня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 жовтня 2018 року позовну заяву Приватного підприємства "ФАРМАЛЮКС 2010", м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", м. Мерефа про стягнення 89372,39 грн. було залишено без руху; надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та належним чином засвідчених копій документів.

08 листопада 2018 року Приватне підприємство "ФАРМАЛЮКС 2010" було усунено недоліки шляхом надання до суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та належним чином засвідчених копій документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 листопада 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 10 грудня 2018 року на 15:40 годин.

07 грудня 2018 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" подано відзив (вхідний № 34135) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 10 грудня 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання було відкладено на 26 грудня 2018 року на 15 годин.

17 грудня 2018 року через канцелярію суду Приватним підприємством "ФАРМАЛЮКС 2010" подано відповідь (вхідний № 35020) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

21 грудня 2018 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" подано додаткові пояснення (вхідний № 35585), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

26 грудня 2018 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" подано клопотання (вхідний № 25813), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 26 грудня 2018 року суд закриває підготоче провадження та призначає справу до судового розгляду по суті на 09 січня 2019 року на 15 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

01 жовтня 2013 року між Приватним підприємством "ФАРМАЛЮКС 2010" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки № 20.

Згідно пункту 1.1. договору поставки № 20 постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Відповідно до пункту 1.2. договору поставки від 01 жовтня 2013 року найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) визначаються специфікацією, що є додатковм № 1 до цього договору, які підписується сторонами та являється його невід'ємною частиною. У випадку зміни пунктів щодо товару, вказаних в спеціфікації, сторони узгоджують нову специфікацію, яка підписується сторонами та вступає в дію з моменту її підписання.

Згідно пункту 2.1. договору поставки № 20 поставка товару за цим договором здійснюється постачальником на підставі зробленої заявки покупця (направленої по факсу чи електронною поштою) протягом трьох календарних днів з моменту її отримання. Постачальник має право на дострокову поставку товару. Сторонами досягнуто домовленості здійснювати постачання товару по даному договору безперервно та ритмічно, не менше двох разів за один календарний місяць, виходячи з потреби покупця в товарі. Якщо протягом календаного місяця буде здійснено одну (або не здійснено жодної поставки товару) і це буде пов'язано з тим, що у покупця не виникатиме потреби в постаченні товару, жодна зі сторін не матиме претензій до інщої сторони та не нестиме відповідальності.

Відповідно до пункту 3.1. договору поставки від 01 жовтня 2013 року якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яке встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам). Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом і в порядку, встановленому законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 4.1. договору поставки № 20 покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у спеціфікації. Перегляд цін на товари, які пропонуються постачальником до поставки цим договором, здійснюється шляхом узгодження та підписання нової специфікації зі зменами цінами на товари, що постачаються.

Матеріали справи свідчать про те, що Приватне підприємство "ФАРМАЛЮКС 2010" виконало свої зобов'язання за договором у повному обсязі, передало у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" товар на суму 91513,77 грн, що підтверджується видатковими накладними.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву що видаткові накладні: № 111 від 19 березня 2018 року, № 331 від 24 березня 2017 року, № 332 від 24 березня 2017 року, № 333 від 24 березня 2017 року, № 335 від 24 березня 2017 року, № 336 від 24 березня 2017 року підписані невідомими особами та не завірені відбитком печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", суд зазначає, що на виконання ухвали суду від 24 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем було усунено недоліки позовної заяви з наданням належним чином завірених копій з печатками на зазначених видаткових накладних. У судове засідання 26 грудня 2018 року позивачем було надано для огляду оригінали всіх наявних документів. При огляді було з'ясовано, що оригінали видаткових накладних № 111 від 19 березня 2018 року, № 331 від 24 березня 2017 року, № 332 від 24 березня 2017 року, № 333 від 24 березня 2017 року, № 335 від 24 березня 2017 року, № 336 від 24 березня 2017 року містять відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ".

З аналізу умов договору вбачається, що первинним документом, яким підтверджується факт здійснення господарської операції з поставки товару за договором визначено видаткову накладну, яка повинна мати реквізити, що надають можливість ідентифікувати відповідний правочин, представників осіб, які беруть участь у його вчиненні (підпис представника договірної сторони та печатку юридичної особи).

Видаткові накладні з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" містять відтиски печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", яка не заперечується відповідачем як дійсний відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ".

Відповідачем не було надано до матеріалів справи жодного належного доказу на підтвердження того, що доступ до печаток Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" мали стороні особи. Відповідно до статті 62 Господарського кодексу України підприємство самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїх найменуванням та ідентифікаційним кодом. Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (в даному випадку поставки товару).

З приводу товарно-транспортних (Експрес) накладних ТОВ Нова Пошта, які підтверджують відправку товару відповідачу відповідно до видаткових накладних - суд зауважує їх додаткове значення як доказу, адже основним доказом здійснення господарської операції є належним чином оформлена видаткова накладна. Однак суд вказує, що на підготовче судове засідання 26 грудня 2018 року - представником позивача було надано також оригінали товарно-транспортних накладних (у відповідності до видаткових накладних) для огляду суду, так як вони були заявлені у відповіді позивача на відзив відповідача (відповідно до частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (подання доказів) - учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, а керуючись частиною 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України - суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому.

Щодо замовлень, які було подано як додатковий доказ здійснення господарської операції за договором поставки 01 жовтня 2013 року суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу учасники справи мають право подавати електронні докази. Скріншоти, подані до суду підписані директором підприємства позивача, та підтверджують дійсність інформації (замовлень, які крім листа містять додаток файл у форматі (*.xlsx). Жодних клопотань від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" в порядку статті 82 Господарського процесуального кодексу України не надходило.

Роздруківки замовлень містять інформацію що дає можливість їх ідентифікувати як замовлення за договором № 20, вони містять відомості про підприємство замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ", адресу аптеки, товар, код аптеки, код товару, штрих код, кількість одиниць замовлення, ціну, а також загальну суму - що дозволяє їх зіставити з видатковими накладними. Замовлення відображають всіх контрагентів позивача з підприємствами групи Титан (де серед інших зазначається Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ"), до прикладу замовлення від 19 березня 2018 року ідентичне за змістом з видатковою накладною № 111 від 19 березня 2018 року, а замовлення від 26 березня 2018 року - із видатковою накладною № 162 від 26 березня 2018 року.

Щодо копій платіжних доручень, слід зазначити що відповідач всі свої попередні доводи у додаткових поясненнях будував на запереченні отримання товару, ставив під сумнів дійсність видаткових накладних та замовлень - при цьому надає платіжні доручення (платіжне доручення № 682 від 24 квітня 2017 року на суму 47337,07 грн., платіжне доручення № 937 від 13 червня 2017 року на суму 18749,87 грн., платіжне доручення № 219 від 13 березня 2018 року на суму 3000 грн. та платіжне доручення № 568 від 02 липня 2018 року на суму 5000 грн. - не завірені належним чином банківською установою), що ставить під сумнів в цілому їх як доказ виконання умов договору. Позивач в свою чергу, зауважує, що будь які платіжні доручення можуть свідчити про оплату товару за попередній період, адже договірні відносити між сторонами існують з 01 жовтня 2013 року. Позивач заявляє про неоплачену суму боргу за спірний період в розмірі 89372,39 грн. Додатково суд зазначає, що надання цих платіжних доручень повністю спростовує попередній зміст додаткових пояснень відповідача №20/12 від 20 грудня 2018 року.

Доводи в поясненнях відповідача про втрату підприємством відповідача програмного забезпечення для обміну податковими документами (податковими накладними та розрахунками) з ДФС та контрагентами (M.E.Doc), не є релевантним способом доведення наявності або відсутності обставин (фактів). Більш того, в матеріалах справи містяться надані позивачем податкові накладні, зареєстровані в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, які зберігаються на серверах ДФС України.

Обґрунтовуючи свою позицію у спірних правовідносинах, позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" були порушені взяті на себе зобов'язання за договором поставки № 20 від 01 жовтня 2013 року в частині оплати за поставлений позивачем товар; при цьому, позивач вказує, що факт передання товару Товариству з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" підтверджується як видатковими накладними, підписаними уповноваженим представниками сторін та скріплені печатками підприємств, так і податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Натомність відповідач зобов'язань за договором не виконав, а саме не здійснив по сьогоднішній день оплату за поставлений товар в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5.1. договору поставки від 01 жовтня 2013 року, в редакції затвердженій протоколом розбіжностей, оплата за товар здійснюється протягом 20 календарних днів з моменту надання покупцем звіту про реалізований товар.

Згідно пункту 5.4. договору поставки № 20, в редакції затвердженій протоколом розбіжностей, 01 числа кожного поточного місяця покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар, підписаний та скріплений печаткою підприємства, який направляється постачальнику по факсу чи по електронній пошті.

Відповідно до звіту, наданого 01 вересня 2018 року залишок нереалізованого товару станом на цю дату становить 2141,38 грн., в наслідок чого по теперішній час сума заборгованості за поставлений товар складає 89372,39 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 20 від 01 жовтня 2013 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 89372,39 грн. основного боргу слід задовольнити.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статтей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕРІЙ ФАРМ" (62472, Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кімната 6-8, ) на користь Приватного підприємства "ФАРМАЛЮКС 2010" (49052, м. Дніпро, вул. Валентина Ларіонова, буд. 145, к. 32, ) 89372,39 грн. заборгованості за договором поставки № 20 від 01 жовтня 2013 року та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_2