ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

21.01.2019м. ДніпроСправа № 41/904/334/2013

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скаргу Фермерського господарства «Конкурент» на бездіяльність державного виконавця на оцінку майна у виконавчому провадженні (з урахуванням уточнень №5 від 21.01.2019):

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Швеця Олександра Івановича (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

до фермерського господарства «Конкурент» (с. Оженівка, Павлоградський район, Дніпропетровська область)

про стягнення 32 208,00 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

Представники:

від позивача: Швець О.І., паспорт серія НОМЕР_1 виданий Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 21.10.1999;

від відповідача: повноважний представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2013 у справі №41/904/334/2013 позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Стягнуто з фермерського господарства «Конкурент» на користь фізичної особи-підприємця Швеця О.І. суму основного боргу в розмірі 32000грн., 3% річних - 208грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1720грн.50коп.

25.02.2013 на виконання вказаного рішення Господарським судом Дніпропетровської області був виданий наказ.

29.12.2018 до суду надійшла скарга фермерського господарства «Конкурент» від 20.10.2018 №63 на оцінку майна у виконавчому провадженні що перебуває у Павлоградському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби, в якій просить суд:

- зупинити передачу майна: насіння соняшника в кількості 14,04 тн, описаного, вилученого та арештованого згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.17р., винесеної Павлоградським міськрайонним ВДВС, до розгляду цієї скарги;

- визнати неправомірним та скасувати висновок вартості майна ФОП Жирова А.К.: «насіння соняшника в кількості 14,04 тн, описаного та арештованого згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.17р., винесеної Павлоградським міськрайонним ВДВС», проведеного по виконавчому провадженню №52940689 про стягнення з ФГ «Конкурент» на користь Швець О.І. коштів.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Кармазіної Л.П., відповідно до п. 2.3.5.0 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів, відповідно до якого скаргу передано для розгляду судді Первушину Ю.Ю.

Ухвалою Господарського суду від 02.01.2019 призначено розгляд скарги у судовому засіданні на 14.01.2019; зобов'язано до засідання подати: Позивачу (стягувачу): відзив на скаргу, докази на його обґрунтування; Павлоградському міськрайонному ВДВС: відзив на скаргу, докази на його обґрунтування; матеріали виконавчого провадження (оригінал для огляду у судовому засіданні, належним чином та належної якості завірені копії для долучення до матеріалів справи), пояснення щодо перебування виконавчого провадження в рамках зведеного виконавчого провадження на момент оскарження.

10.01.2019 до канцелярії суду від ФОП Швець О.І. надійшов відзив на скаргу на оцінку майна у виконавчому провадженні від 20.10.2018, в якій останній зазначає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: вилучення державним виконавцем арештованого майна від боржника здійснюється не на підставі цивільно-правового договору, а виключно в силу закону на підставі виконавчого документа; при вилученні арештованого майна не відбувається перехід права власності на майно від боржника до відповідного органу державної виконавчої служби; при вилученні арештованого майна боржник не отримує від органу державної виконавчої служби компенсацію його вартості (2т., а.с. 126).

14.01.2019 на адресу суду від ФГ «Конкурент» надійшла відповідь на відзив на скаргу щодо оцінки майна, в якій стверджує, що операція щодо примусового продажу майна ФГ «Конкурент» не підпадає під дій статті 197 Податкового кодексу України (операції, звільнені від оподаткування ПДВ). Але, державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Панасенко Анатолій Леонідович при призначенні проведення оцінки арештованого та описаного майна та при переданні вищевказаного майна на реалізацію, не повідомив оцінювача про наявність у боржника зобов'язань зі сплати ПДВ зі всіх без виключення операцій, зокрема тих, що направлені на виконання рішення суду (2т., а.с. 163-168).

14.01.2019 до канцелярії суду від Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби надійшли заперечення на скаргу ФГ "Конкурент" зі змісту якого свідчить, що при здійсненні примусових заходів по зверненню стягнення на майно боржників безпосередній власник арештованого майна не приймає участі при укладанні угод на примусову реалізацію такого майна, а відповідний орган державної виконавчої служби, який укладає з такими спеціалізованими організаціями такі угоди не є власником цього майна. Також, у запереченнях зазначено, що оцінка насіння соняшника зроблена згідно картки аналізу зерна від 16.10.2018 в якій вказано його якість (2т., а.с.143-161).

Ухвалою Господарського суду від 14.01.2019 відкладено розгляд скарги у судовому засіданні 21.01.2019.

21.01.2019 до канцелярії суду від позивача на виконання ухвали суду від 14.01.2019 подано для долучення до матеріалів справи копії виконавчих листів, які входили до складу зведеного виконавчого провадження №52940689 від 21.06.2016.

21.01.2019 на електронну адресу суду від скаржника надійшла заява в якій останній повідомив суд про не можливість прибуття у судове засідання, у зв'язку з погодними умовами.

Також, 21.01.2019 до суду надійшла уточнена скарга ФГ "Конкурент" №5 від 21.01.2019 на дії Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області частині оцінки майна (т. 2 а.с. 179-182) відповідно до якої скаржник просить суд:

- зупинити реалізацію майна: насіння соняшника в кількості 14,04 тон, описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017, винесеної державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до розгляду цієї скарги;

- визнати неправомірним та скасувати висновок вартості майна ФОП Жирова А.К. «насіння соняшника в кількості 14,04 тон, описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017 року», винесеної державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, проведеного по виконавчому провадженню № 52940689 про стягнення з ФГ «Конкурент» на користь Швець О.І. грошових коштів;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу ДВС Панасенко Анатолія Леонідовича при призначенні проведення оцінки арештованого та описаного майна та при переданні майна на реалізацію («насіння соняшника в кількості 14,04 тон, описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017 року», винесеної державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, проведеного по виконавчому провадженню №52940689 про стягнення з ФГ «Конкурент» на користь Швець О.І. грошових коштів), в тому що він не витребував від боржника інформацію (відомості) про описані, вилучені та арештовані посіви соняшника кондитерського, не повідомив оцінювача про наявність у боржника зобов'язань зі сплати ПДВ зі всіх без виключення операцій, зокрема тих, що направлені на виконання рішення суду.

У зазначеній Скарзі йдеться про те, що ФГ "Конкурент" 10.12.2018 отримало висновок вартості арештованого майна №2011.1/18 від 21.11.2018, який проведено Фізичною особою - підприємцем Жировим А.К. Відповідно до даного висновку (№2011.1/18 від 21.11.2018) ФГ "Конкурент" повідомлене про те, що арештоване майно боржника, а саме: насіння соняшника кондитерського 14,040 тон з поля площею 20 га, оцінено експертом вартістю 114 005,00 грн. без ПДВ. (2т., 104-105).

В обґрунтування поданої Скарги скаржником зазначено, що соняшник є кондитерським сорту "Люкс" другої репродукції і ціна за такий сорт соняшника складає 27000,00 грн. за тону без ПДВ. В той же час ФОП Жиров А.К. взяв за основу ціну на соняшник в розмірі 8120, 01 грн. тону. На думку скаржника така оцінка є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки ФГ "Конкурент" є платником податку (ПДВ), тому навіть у ФГ "Конкурент" при реалізації майна навіть у примусовому порядку виникає податкове зобов'язання на суму ПДВ. Всі висновки експерт зробив без урахування того, що боржник платник ПДВ.

Боржник також у скарзі зазначив, що державним виконавцем Панасенко А.Л. не витребувано від боржника інформації про описані та арештовані посіви кондитерського соняшника.

14.01.2017 вх.1551/19 до господарського суду від Павлоградського відділу Державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли заперечення на скаргу ФГ "Конкурент", відповідно до яких ДВС просить суд в задоволенні скарг відмовити. В обґрунтування заперечення ДВС вказує про наявність роз'яснень Міністерства юстиції України від 29.06.2005 за №25-32/998 «Щодо порядку сплати ПДВ при реалізації арештованого майна» відповідно до якого оцінка без ПДВ відповідає вимогам чинного законодавства (т.2 а.с. 143-161).

Судовий контроль за виконанням судових рішень встановлений Розділом VI Господарського процесуального кодексу України, який почав діяти з 15.12.2017 року.

Статтею 339 вказаного Розділу VI ГПК України, визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Позивач в судове засідання з'явився, просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Відповідач (Скаржник) в судове засідання не з'явився.

Представник Павлоградського міськрайонного відділу ДВС в судове засідання не з'явився, про причини нявки суд не повідомив, в раніше поданих до суду запереченнях просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали скарги (вх. №57193/18 від 29.12.2018) з урахуванням поданих уточнень (вх.5 від 21.01.2019) та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача (стягувач), суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стадія виконання рішення господарського суду є завершальною стадією господарського процесу, тому питання оскарження дій державного виконавця (якщо такі дії були вчинені державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду) вирішується в порядку господарського судочинства відповідно до Розділу VI ГПК України і таке оскарження реалізується шляхом звернення до господарського суду із скаргою на дії державного виконавця.

Статтею 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" від 24.03.98 №202/98-ВР встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено правову основу діяльності державної виконавчої служби, відповідно до якої, правова основа діяльності державної виконавчої служби становить Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно приписів ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно . Згідно ч.6 цієї статті : у разі якщо на зазначене у частині п'ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер'єру офісів, готова продукція та товари тощо);

2) об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника встановлюється ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження".

1. Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

2. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

3. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

4. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

5. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

6. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Вимога скаржника в частині зупинення реалізації майна: насіння соняшника в кількості 14,04 тон, яке описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017, винесеної Павлоградським міськрайонним відділом ДВС до розгляду цієї скарги задоволенню не підлягає, з підстав не надання суду будь-яких доказів з цього приводу скаржником.

Згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" також вбачається, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Суд також вважає не обґрунтованими вимоги скаржника стосовно визнання неправомірним та скасування висновку вартості майна ФОП Жирова А.К. «насіння соняшник в кількості 14,04 тон, описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017, проведеного по виконавчому провадженню № 52940689 про стягнення з ФГ «Конкурент» на користь Швець О.І. коштів з наступних підстав.

Скаржник в скарзі на оцінку майна у виконавчому провадженні, в уточненій скарзі на оцінку майна у виконавчому провадженні, вказує на те, що10.12.2018 він був ознайомлений з висновком вартості майна, який проведено ФОП Жиров А.К. (т.2 а.с.104-105).

Об'єктом оцінки: насіння соняшника в кількості 14,04 тон оцінений 114 005,00 грн. без ПДВ.

Скаржник вказує на те, що він є платником ПДВ, а оцінка зроблена без врахування цих обставин. Вважає, що вказана оцінка винесена неправомірно і підлягає скасуванню.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 29.06.2005 за №25-32/998 «Щодо порядку сплати ПДВ при реалізації арештованого майна» серед іншого, роз'яснюється, що операція з вилучення державним виконавцем арештованого майна з володіння боржника не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, оскільки цю операцію не можливо кваліфікувати продажем або поставкою товарів з наступних причин:

1) вилучення державним виконавцем арештованого майна від боржника здійснюється не на підставі цивільно-правового договору, а виключно в силу закону на підставі виконавчого документа;

2) при вилученні арештованого майна не відбувається перехід права власності на таке майно від боржника до відповідного органу державної виконавчої служби;

3) при вилученні арештованого майна боржник не отримує від органу державної виконавчої служби компенсацію його вартості.

Окремо необхідно відзначити, що операція з вилучення державним виконавцем арештованого майна з володіння боржника також не може розглядатися як безоплатна передача товарів, оскільки не являє собою добровільну передачу права власності на відповідне майно. У даному випадку мова йдеться про заходи примусового виконання, що вживаються державним виконавцем з метою погашення грошових зобов'язань боржника перед стягувачем.

Крім того, при реалізації арештованого майна спеціалізовані організації, визначені на тендерній (конкурсній) основі, діють виключно у межах повноважень, наданих їм відповідними органами державної виконавчої служби на підставі договору, у зв'язку з чим операції з організації проведення прилюдних торгів, аукціонів з реалізації такого майна неможливо розглядати як відокремленні угоди, що здійснюються поза межами процедури звернення стягнення на майно у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи викладене, операції з реалізації органами державної виконавчої служби арештованого майна через спеціалізовані організації не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість згідно статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість". При наданні такими організаціями послуг з організації і проведення аукціонів, публічних торгів та інших передбачених чинним законодавством заходів з реалізації арештованого майна боржника базою оподаткування податком на додану вартість, згідно статті 4 вказаного Закону, є розмір отримуваної цією організацією від відповідного відділу державної виконавчої служби винагороди.

Отже, у спеціалізованої організації виникають податкові зобов'язання по сплаті податку на додану вартість лише із суми винагороди за надані послуги з реалізації арештованого майна боржника, а не з усієї вартості реалізованого майна.

Поряд з цим, судова практика (рішення господарського суду Чернігівської області від 11.10.2002р. №2/73-2, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2003р. №8/282, рішення арбітражного суду Чернівецької області від 28.05.2001р. №3/106, рішення господарського суду Кіровоградської області від 31.10.2002р. №8/282) також засвідчує, що при наданні спеціалізованими організаціями послуг з організації і проведення аукціонів, публічних торгів та інших передбачених чинним законодавством заходів з реалізації арештованого майна боржника базою оподаткування податком на додану вартість, згідно статті 4 вказаного Закону, є розмір отримуваної цією організацією від відповідного органу державної виконавчої служби винагороди.

При цьому суди також мотивують свої рішення тим, що при здійсненні примусових заходів по зверненню стягнення на майно боржників безпосередній власник арештованого майна не приймає участі при укладанні угод на примусову реалізацію такого майна, а відповідний орган державної виконавчої служби, який укладає з такими спеціалізованими організаціями такі угоди не є власником цього майна.

До того ж оцінка насіння соняшника зроблена згідно картки аналізу зерна від 16.10.2018 в якій вказано його якість.

Скаржником до суду не надано жодних доказів того, що якість насіння соняшнику яка була вилучена мала інші характеристики якості.

Суд не може визнати не правомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу ДВС Панасенко Анатолія Леонідовича при призначенні проведення оцінки арештованого та описаного майна та при переданні майна на реалізацію («насіння соняшника в кількості 14,04 тон, описане та арештоване згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 31.07.2017», проведеного по виконавчому провадженню №52940689 про стягнення з ФГ «Конкурент» на користь Швець О.І. грошових коштів), стосовно не повідомлення оцінювача про наявність у боржника зобов'язань зі сплати ПДВ зі всіх без виключення операцій, зокрема тих, що направлені на виконання рішення суду, так як вказані дії Законом України "Про виконавче провадження" не передбачені.

Відповідно до ст.. 73, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд вважає, що державний виконавець діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження", а скаржником не доведено тих обставин на які він посилається у своїй скарзі, що відповідно виключає її задоволення.

Керуючись ст. ст. 234, 343, 344 Господарський процесуальний кодекс України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Фермерського господарства "Конкурент" від 20.10.2018 (вхідний 57193/18) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 21.01.2019.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня проголошення в порядку передбаченому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Суддя Ю.Ю. Первушин