УХВАЛА

21 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1168/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018

у справі за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 36 від 10.03.2009, а саме - будинок гаражів загальною площею 688,2 кв.м, розташований за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Підгаєцька, буд. 3 та приміщення банку (літ. А) загальною площею 153,6 кв.м, розташоване за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Соборна (вул. Леніна), буд. 10, шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №911/1168/18 заяву про відвід складу колегії суддів у даній справі у складі головуючого судді - Хрипун О.О., суддів Чорногуз М.Г. та Сулім В.В. визнано необґрунтованою. Провадження у справі № 911/1168/18 зупинено. Для вирішення питання про відвід складу суду справу передано іншому складу суду у порядку передбаченому ст. 32 ГПК України.

28.11.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Приватофис" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №911/1168/18.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2019 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., - передано вказану касаційну скаргу.

Розглянувши матеріали касаційної скарги ТОВ "Приватофис", колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі з наступних підстав.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції маються передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Пунктом 3 частини першої статті 287 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ передбачено перелік ухвал суду апеляційної інстанції, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №911/1168/18, якою заяву про відвід складу колегії суддів у справі визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі № 911/1168/18 та передано справу іншому складу суду у порядку передбаченому ст. 32 ГПК України для вирішення питання про відвід складу суду.

Суд зазначає, що виходячи з приписів п. 3 ч.1 ст. 287 ГПК України, касаційний перегляд ухвали суду апеляційної інстанції про вирішення питання щодо задоволення чи відмови в задоволенні заяви про відвід, не передбачений нормами процесуального законодавства.

Разом з тим, вимогами пункту 3 частини першої статті 287 ГПК України передбачено можливість касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження у справі.

У касаційній скарзі ТОВ "Приватофис" посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Проте такі твердження не є безумовною підставою для скасування судового рішення, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм процесуального права, оскільки їх застосування чітко передбачено процесуальним кодексом, зокрема пунктом 5 частини першої статті 228 ГПК України.

З огляду на викладене, правильне застосування Київським апеляційним господарським судом норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття ухвали від 27.11.2018 про зупинення провадження у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

За змістом пункту 2 абзацу першого частини другої статті 293 ГПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №911/1168/18, на підставі пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому нормами п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмірі, а саме 1 762, 00 грн.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №911/1168/18.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 12-ти аркушах надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко