ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа№ 910/7029/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційними скаргами

1) Національного банку України

2) Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 14.08.2018

у справі № 910/7029/18 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі № 910/7029/18 задоволено клопотання ТОВ «Поділ нерухомість» від 03.07.2018 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №910/7029/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №910/15050/17 за позовом ТОВ «Поділ нерухомість» до Національного банку України про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрованого в реєстрі за №1889.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Національний банк України оскаржив її в апеляційному порядку, просив її скасувати та справу направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права. За твердженнями апелянта, посилаючись на те, що предметом позовних вимог ТОВ «Поділ нерухомість» до Національного банку України у справі № 910/15050/17 є розірвання іпотечного договору, відповідно справи № 910/15050/17 та № 910/7029/18 є взаємопов'язаними, і вирішення справи № 910/15050/17 матиме істотне значення для правильного вирішення даного спору, суд першої інстанції не встановив наявність певних обставин, що унеможливлюють самостійне дослідження ним наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовові вимоги у цій справі. На переконання апелянта, правове обґрунтування неможливості розгляду вказаної справи до вирішення справи № 910/15050/17 ґрунтується лише на припущеннях відповідача відносно можливого результату розгляду даної справи. Апелянт стверджує, що необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи, перебування у стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які покладають на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку тощо.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, АТ КБ «Приватбанк» також оскаржило її в апеляційному порядку, просило її скасувати та справу надіслати для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт звертає увагу на те, що станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, рішення у справі № 910/15050/17 не прийнято, справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції, при цьому ухвалою Господарського суду міст Києва від 04.12.2017 провадження у справі № 910/15050/17 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 910/14947/17 за позовом ТОВ «Поділ нерухомість» до НБУ, третя особа - АТ КБ «Приватбанк», про визнання поруки припиненою та визнання припиненим правовідношення за договором. В свою чергу провадження у справі № 910/14947/17 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи № 910/15707/17, в якій провадження також зупинено до розгляду Верховним Судом касаційних скарг у справі № 910/12016/17. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі № 910/15050/17 обставини впливатимуть на оцінку доказів у справі № 910/7029/18, якими НБУ обґрунтовує своїх доводи у цій справі, виходячи із предмету та підстав позову, з урахуванням презумпції правомірності правочину. Зазначене, на думку апелянта, з огляду на приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження та постановлення оскаржуваної ухвали. Також апелянт стверджує, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, проте місцевий суд зупинив провадження у даній справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 17.01.2019 з'явились представники сторін, представники позивача та третьої особи підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити за наведених в них обставин, оскаржувану ухвалу скасувати та справу надіслати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення та заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» не підлягають задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділ нерухомість» (далі - ТОВ «Поділ нерухомість», відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначив про порушення ПАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», третя особа), грошових зобов'язань за Кредитним договором №19 від 03.03.2009, внаслідок чого позивач набув права звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., зареєстрований в реєстрі за №1889 та укладений між позивачем та відповідачем в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що поданими позивачем документами не підтверджено факт надання Національним банком України кредиту АТ КБ «Приватбанк», не підтверджено факт перерахування коштів на рахунки останнього, а також не підтверджено розмір заборгованості, сплаченої третьою особою на користь Національного банку України на виконання умов кредитного договору та розмір непогашеної заборгованості АТ КБ «Приватбанк» перед позивачем станом на день звернення до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим, на думку відповідача, сума заборгованості третьої особи перед позивачем в розмірі 3 674 478 038,00 грн не підтверджена документально та не є безспірною.

03.07.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, яке з урахуванням поданих письмових пояснень останнього мотивоване тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15050/17 за позовом ТОВ «Поділ нерухомість» до Національного банку України про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрований в реєстрі за №1889, та на підставі якого Національним банком України у справі №910/7029/18 заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки. За твердженнями відповідача, у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Поділ нерухомість» про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А та зареєстрований в реєстрі за №1889 у справі №910/15050/17, будуть відсутні підстави для задоволення позову Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним правочином, оскільки зобов'язання за таким договором будуть припинені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі № 910/7029/18 задоволено клопотання ТОВ «Поділ нерухомість» від 03.07.2018 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №910/7029/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №910/15050/17 за позовом ТОВ «Поділ нерухомість» до Національного банку України про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрованого в реєстрі за №1889. Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справи №910/15050/17 та №910/7029/18 є взаємопов'язаними, і вирішення справи №910/15050/17 матиме істотне значення для правильного вирішення спору при розгляді справи №910/7029/18.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Як встановлено матеріалами справи, предметом позову у даній справі № 910/7029/18 є звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрований в реєстрі за №1889, та укладений в забезпечення виконання АТ КБ «Приватбанк» зобов'язань за Кредитним договором №19 від 03.03.2009, внаслідок порушення останнім зобов'язань за вказаним кредитним договором в частині здійснення розрахунків.

Водночас, у справі № 910/15050/17, яка перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва, ТОВ «Поділ нерухомість» заявлено до Національного банку України вимоги про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрований в реєстрі за №1889, та на підставі якого Національним банком України у справі №910/7029/18 заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписами ч.ч. 2,3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання законної сили.

Отже, у разі задоволення позову у справі № 910/15050/17 про розірвання іпотечного договору, який є підставою вимог у справі № 910/7029/18, зобов'язання за іпотечним договором будуть відсутні (припиняться з моменту набрання рішенням про розірвання іпотечного договору законної сили).

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з обмеженістю предметом позову.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

В даному випадку об'єктивна неможливість розгляду даної справи № 910/7029/18 до прийняття рішення у справі № 910/15050/17 та набрання ним законної сили полягає у тому, що у справі № 910/7029/18 суд обмежений предметом спору, вимоги якого ґрунтуються на іпотечному договорі, про розірвання якого заявлені вимоги у іншій судовій справі.

Щодо посилань апелянтів про те, що обставини, які є предметом розгляду справи № 910/15050/17, можуть бути досліджені судом під час розгляду справи № 910/7029/18 апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, при вирішенні спору про розірвання договору є встановлення додаткових обставин, що повинні бути враховані при кваліфікації порушення договору як істотного.

Аналіз визначення істотного порушення, що закріплене у ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить про те, що законодавець як підставу для розірвання договору передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язково наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

При розгляді вимог про звернення стягнення на підставі іпотечного договору судом не можуть бути розглянуті та досліджені зазначені вимоги та обставини, з якими закон пов'язує можливість розірвання договору, адже в даній справі судом надається оцінка обставинам щодо дійсності зазначеного правочину, що не є тотожним поняттю та визначенню обставин, з якими закон пов'язує можливість його розірвання.

Крім цього, суд обмежений доводами та вимогами позивача, викладеними у позовній заяві, а в даній справі № 910/7029/18 вимог про розірвання іпотечного договору не заявлялось.

Твердження апелянтів про те, що клопотання відповідача про зупинення розгляду даної справи до вирішення іншої, пов'язаної з нею справою, спрямоване на затягування судового розгляду та порушує розумні строки розгляду справи та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, як безпідставні та необґрунтовані відхиляються судом апеляційної інстанції, адже вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі № 910/7029/18 через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, судом враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов'язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку зупинити провадження у справі з метою надання належної правової оцінки встановленим у іншій справі обставинам та аргументам учасників справи, всебічного і повного з'ясування і перевірки обставин, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішенню спору, залежно від прийнятого рішення у іншій справі, яке матиме суттєве значення для вирішення даної справи.

Як вище згадувалось, обставини, встановлені при вирішенні справи № 910/15050/17, матимуть суттєве та істотне значення для розгляду даної справи № 910/7029/18, оскільки у разі задоволення позовних вимог про розірвання договору, виконання рішення у даній справі (про звернення стягнення на предмет іпотеки) стане неможливим і безпідставним буде задоволення позовних вимог (про звернення стягнення на предмет іпотеки). У разі задоволення позову про розірвання іпотечного договору позивач втратить статус іпотекодержателя за спірним договором, а, отже, право вимоги звернути за ним стягнення.

За таких обставин, за об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи - № 910/15050/17, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 910/7029/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/15050/17 за позовом ТОВ «Поділ нерухомість» до Національного банку України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк», про розірвання іпотечного договору №31 від 28.05.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А, зареєстрований в реєстрі за №1889 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, у зв'язку з чим подане відповідачем клопотання про зупинення провадження підлягає задоволенню.

Твердження апелянтів з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Національного банку України та Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 у справі № 910/7029/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/7029/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 23.01.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук