ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.01.2019 Справа № 917/77/19

Суддя Іванко Лідія Андріївна, розглянувши документи

за заявою Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства, м.Зіньків, вул.Шевченка, 30, ідент. код 03351585

про визнання банкрутом

встановив: голова ліквідаційної комісії Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство даної юридичної особи відповідно до вимог ст. 95 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачає особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Подана заява підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(надалі-Закон). Аналогічну норму містить ст. 9 вказаного Закону.

Вимоги до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство визначені в статті 11 Закону. Зокрема, до заяви про порушення провадження справи про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті.

Відповідно до пп. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство ставка судового збору складає 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на день звернення до суду з заявою (16.01.2019) судовий збір, який підлягав сплаті становив 1921 х 10 = 19210,00 грн.

Всупереч наведеній нормі, платіжним дорученням №1 від 27.12.2018 року та № 2 від 15.01.2019 року підтверджується сплата судового збору за заявою ВУЖКГ в розмірі 18530 грн.

Крім того, дана заява подана без додержання вимог ст.95 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), а саме:

Стаття 95 Закону вказує, що у разі, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин, ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов"язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, тобто дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації (самоліквідації) юридичної особи.

Враховуючи приписи чинного законодавства, необхідними передумовами для звернення із завою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.95 Закону про банкрутство, зокрема, є: внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ч.1 ст.105 Цивільного кодексу України, надалі - ЦК України); визначення строку заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, який не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ч.5 ст.105 ЦК України); розгляд кожної окремої вимоги кредитора з прийняттям відповідного рішення та повідомленням про результати розгляду кредитора не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України); вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та письмове повідомлення кожного з боржників про припинення юридичної особи (ч.1ст.111ЦК України); повідомлення ліквідаційною комісією (ліквідатором) учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надання відомостей про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства (ч.2 ст.111 ЦК України); закриття рахунків, відкритих у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи (ч.3 ст.111 ЦК України); вжиття заходів щодо інвентаризації юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявлення та вжиття заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб; у випадках, встановлених законом, забезпечення ліквідаційною комісією (ліквідатором) проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється (ч.4 ст.111 ЦК України); своєчасне надання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування (ч.7 ст.111 ЦК України); складення ліквідаційною комісією (ліквідатором) після закінчення строку для пред"явлення вимог кредиторами проміжного ліквідаційного балансу, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред"явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду; затвердження проміжного ліквідаційного балансу учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч.8 ст.111 ЦК України).

Із поданої суду заяви не вбачається дотримання зазначених вимог законодавства, що є обов"язковою умовою звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство. А саме, суду не подано:

- докази звернення всіх кредиторів, із зазначенням загальної суми грошових вимог, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов"язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов"язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором. Зокрема, не надано доказів звернення з заявами про визнання кредиторських вимог наступних кредиторів:

- Державної фіскальної служби;

- Фонду соціального страхування;

- Центру зайнятості;

- ОСОБА_1;

-ОСОБА_2

Крім цього, з огляду на вимоги ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55, а у разі, якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Згідно уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

У разі невідповідності наданих суду копій документів зазначеним вимогам, вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Вбачається, що ксерокопії документів, доданих до заяви про порушення справи про банкрутство не засвідчені належним чином, оскільки не містять дати засвідчення копії на відповідність оригіналу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо зокрема, заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

З огляду на викладені обставини, підстави для порушення справи про банкрутство Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства відсутні, а тому, заява підлягає поверненню без розгляду.

При цьому, зазначаємо, що повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку (ст.15 п.2).

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про порушення справи про банкрутство Зіньківського виробничого управління житлово-комунального господарства та додані до неї документи повернути без розгляду.

Додаток: Заява про порушення справи про банкрутство (вх. №98/19 від 16.01.2019 року) і додані до неї документи.

Суддя Іванко Л.А.