ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" січня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2036/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В. А.

розглянувши справу №916/2036/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі (65026, АДРЕСА_1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 25 )

про стягнення 1 109 994,75грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за ордером серії ОД №384951 від 20.09.2018р.

Від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі, звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина про стягнення заборгованості в розмірі 870021,98грн., яка складається з основного боргу в розмірі 599 931,94грн., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 222 095,49грн., та неустойки в розмірі 47 994,55грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки товару №СН-34/18 від 16.04.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.09.2018р. провадження по справі №916/2062/18 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.11.2018р., строк підготовчого провадження був продовжений на тридцять днів.

12.12.2018р. до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1 109 994,75грн., яка складається з основного боргу в розмірі 599 931,94грн., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 462 068,26грн., та неустойки в розмірі 47 994,55грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2018р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

16.04.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі (покупець) був укладений договір поставки товару №СН-34/18, за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором , систематично поставляти та передавати у власність покупця визначений цим договором товар, а покупець зобовязується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати названий товар та оплачувати його (п.1.1 договору).

Положенням пункту 1.4 договору визначено, що під товаром, що є предметом поставки за договором, розуміється лісоматеріали, а саме дошка обрізна з дубу встановлених розмірів та по відповідній ціні.

Товар, що є предметом поставки за цим договором, повинен бути поставлений постачальником покупцю згідно домовленостей обох сторін, по попередньому сповіщені у письмовій формі відносно розмірів і кількості піддонів (п.6.1 договору).

Відповідно до пункту 7.1 договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар, що є предметом поставки за цим договором, за цінами вказаними в п. 1.4 договору, підпар за мінусом 1 500грн.

Ціна за цим договором визначена без урахування ПДВ (п.7.2 договору).

Загальна вартість товару, що є предметом поставки за цим договором, визначається відповідно до його загальної кількості, що буде поставлена протягом строку дії договору (п.7.3 договору).

Згідно пункту 7.6 договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковій, готівковій та змішаній формі протягом пятнадцяти банківських днів з моменту переходу права власності на цю партію товару від постачальника покупцеві, але не пізніше терміну дії даного договору.

Пунктом 7.7 договору передбачено, що розрахунок за товар може здійснюватися на умовах попередньої оплати, у такому разі постачальник зобовязаний здійснити поставки товару протягом 7 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. У разі невиконання даного пункту, постачальник одразу повертає покупцю усю суму попередньої оплати та, відповідно до ст.. 536 ЦК України, виплачує покупцеві проценти за користування чужими коштами у розмірі 0,5% від суми попередньої оплати за кожен день прострочення до дня поставки товару або до дня повернення попередньої оплати покупцеві.

Поставка здійснюється залізничним або автомобільним транспортом на умовах: DDP за адресою: м. Одеса, вул.. Хімічна, 35 (п.8.1 договору). Перехід права власності на товару, що є предметом поставки за цим договором, відбувається в момент фактичної передачі товару постачальником покупцеві в пункті поставки, визначеному в п.8.1 договору, або в момент передачі накладної (іншого таваросупровідного документа). З цього моменту у разі відсутності претензій з боку покупця, зобовязання постачальника щодо поставки окремої партії товару вважається виконаними (п.8.2 договору).

Пунктами 14.1 14.3 договору визначено, що цей договорі вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п 14.1 цього договору, та закінчується 31.12.2018р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору .

Позивач вказує, що відповідачем було здійснено поставку перших чотирьох партій товару на умовах оплати за фактом отримання товару, а саме: 16.04.2018р. на суму 187 626,84грн., від 25.04.2018р. на суму 218 664,26грн., від 10.05.2018р. на суму 67 142,35грн. та від 21.05.2018р. на суму 192 186,52грн.

На виконання умов договору позивач здійснив оплату поставленого товару на загальну суму 747 626,84грн., при цьому передплата на майбутнє склала 82 006,87грн.

В подальшому позивачем було здійснено передплати товару 30.05.2018р. на суму 200 000грн., 05.06.2018р. на суму 200 000грн., 24.07.2018р. на суму 70 000грн., 25.07.2018р. на суму 50 000грн, 07.08.2018р. на суму 80 000грн. та 14.08.2018р. на суму 100 000грн. Всього на загальну суму передплати за договором склала 782 006,87грн.

За посиланнями позивача, відповідачем було здійснено лише дві поставки 30.05.2018р. на суму 65 030,61грн. та 07.06.218р. на суму 117 044,32грн.

Позивач вказує, що в порушення умов договору відповідачем недопоставлено товар на суму 599 931,94грн.

Посилаючись на порушення відповідачем взятого зобовязань за договором поставки №СН-34/18 від 16.04.2018р., Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі звернулося до господарського суду Одеської області з позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як встановлено судом 16.04.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі (покупець) був укладений договір поставки товару №СН-34/18, за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором , систематично поставляти та передавати у власність покупця визначений цим договором товар, а покупець зобовязується на умовах та в порядку, визначених цим договором, приймати названий товар та оплачувати його (п.1.1 договору).

Частина 1 статті 692 ЦК України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 7.6 договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковій, готівковій та змішаній формі протягом пятнадцяти банківських днів з моменту переходу права власності на цю партію товару від постачальника покупцеві, але не пізніше терміну дії даного договору.

Пунктом 7.7 договору передбачено, що розрахунок за товар може здійснюватися на умовах попередньої оплати, у такому разі постачальник зобовязаний здійснити поставки товару протягом 7 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. У разі невиконання даного пункту, постачальник одразу повертає покупцю усю суму попередньої оплати та, відповідно до ст.. 536 ЦК України, виплачує покупцеві проценти за користування чужими коштами у розмірі 0,5% від суми попередньої оплати за кожен день прострочення до дня поставки товару або до дня повернення попередньої оплати покупцеві.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору було здійснено передплату в загальному розмірі 782 006,87грн.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

В той же час, відповідачем було здійснено поставку товару на суму 182 074,93грн., сума недопоставленого товару склала 599 931,94грн

Частиною 2 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати за непоставлений товару в сумі 599 931,94грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобовязань за договором №СН-34/18 від 16.04.2018р., щодо поставки оплаченого позивачем товару, що зумовило нарахування останнім штрафу в сумі 47 994,55грн.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що постачальник за цим договором несе відповідальність, зокрема за прострочення поставки або недопоставку товару штрафу неустойку в розмірі 8% вартості непоставленого в строк товару.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суми штрафної неустойки відзначає його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі в частині стягнення з відповідача штрафної неустойку в розмірі 47 994,55грн. за порушення зобовязань за договором поставки №СН-34/18 від 16.04.2018р., підлягають задоволенню.

Частино 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як зазначалось вище, пунктом 7.7 договору передбачено, що розрахунок за товар може здійснюватися на умовах попередньої оплати, у такому разі постачальник зобовязаний здійснити поставки товару протягом 7 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. У разі невиконання даного пункту, постачальник одразу повертає покупцю усю суму попередньої оплати та, відповідно до ст.. 536 ЦК України, виплачує покупцеві проценти за користування чужими коштами у розмірі 0,5% від суми попередньої оплати за кожен день прострочення до дня поставки товару або до дня повернення попередньої оплати покупцеві.

Позивачем було нараховано проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 462 068,26грн. Розглянувши наданий позивачем розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами, суд доходить висновку, що вказаний розрахунок було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 462 068,26грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, проте враховуючи частковий перерахунок пені, підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги №01/09 від 20.09.2018р., ордер серії Од №384951 від 20.09.2018р., Акт надання послуг (виконання робіт) від 02.11.2018р. на суму 5 000грн., а також платіжне доручення №379 від 02.11.2018р. на суму 5 000грн.

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украинана користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі (65026, АДРЕСА_1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 25 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бриллиант Украина (65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 25 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Снік Вуд Індастрі (65026, АДРЕСА_1, ) основний борг в сумі 599 931 (пятсот девяносто девять тисяч девятсот тридцять одна)грн.. 94 коп. проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 462 068 (чотириста шістдесят дві тисячі шістдесят вісім)грн. 26коп., штрафну неустойку в розмірі 47 994 (сорок сім тисяч девятсот девяносто чотири)грн. 55 коп. судовий збір в сумі 16 649 (шістнадцять тисяч шістсот сорок девять)грн. 92 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (пять тисяч)грн..

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 січня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна