ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3026/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Звар-Комплект", м. Харків
про стягнення 31762,82 грн.
за участю представників:

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Звар-Комплект" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 26469,02 грн. основного боргу та 5293,80 грн. штрафу. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 12.11.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

03.01.2019 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.01.2019 о 10:30.

10.01.2019 судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду справи по суті на 22.01.2019 на 10:15.

Позивач, через канцелярію суду 21.01.2019 за вх.№ 183, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Звар-Комплект" (покупець) було укладено Договір поставки № 268/ОД/ХР/18 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар від постачальника згідно умов даного договору.

Пунктом 1.2. договору було встановлено, що найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість товару та його ціна передбачаються в специфікаціях та/або у видаткових накладних.

Пунктом 4.4. договору були передбачені наступні умови оплати Продукції: 100% попередня оплата вартості і партії товару. Покупець здійснює оплату протягом 1 (одного) банківського дня з дати виписки постачальником рахунку-фактури, якщо інше не передбачене у цьому рахунку-фактурі.

Згідно позову позивач вказує, що на виконання умов договору він поставив відповідачу металопрокат в асортименті на суму 26574,25 грн. Факт поставки металопродукції підтверджується видатковою накладною, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до п. 4.5. договору, підписання особою, уповноваженою покупцем на прийняття матеріальних цінностей, видаткової накладної, свідчить про згоду покупця із характеристиками вказаними постачальником у цій видатковій накладній. Сторони домовились, що підписуючи документи про отримання товару (зокрема видаткову накладну), вони підтверджують факт отримання покупцем відповідного рахунку-фактури на оплату цього товару.

Як вбачається з матеріалів справи, факт поставки металопродукції та виникнення заборгованості підтверджується видатковою накладною № РН8-002518 від 02.08.2018 на суму 26574,25 грн., рахунком-фактурою № СФ8-06825 від 31.07.2018, товарно-транспортною накладною № (РН311.2517) від 02.08.2018. Факт отримання товару уповноваженою особою відповідача підтверджується довіреністю № 4 від 31.07.2018.

Таким чином, відповідачем була отримана вказана металопродукція та заперечень, щодо її кількості, асортименту, якості та комплектності останнім заявлено не було.

Згідно з п. 4.8. Договору у випадку наявності заборгованості за товар, отриманий покупцем раніше (на підставі іншого документа, ніж вказаного у платіжному дорученні покупця), постачальник має право отриману від покупця оплату зарахувати спочатку в рахунок погашення заборгованості, а залишок зарахувати в оплату за відповідним документом, вказаним у платіжному дорученні.

На підставі цього положення Договору оплати, які були здійснені відповідачем після поставки товару, були зараховані в рахунок оплати за раніше здійснені поставки товару, у звязку з чим заборгованість становить 26469,02 грн. (26574,25 грн. /сума поставки за накладною/ - 105,23 грн. /часткова сплата боргу в сумі 105,23 грн. із суми 181509,74 грн., сплаченої 02.08.2018, решта суми зарахована в погашення заборгованості попередніх поставок/ = 26469,02 грн.).

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 26469,02 грн. є доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 7.2. договору у випадку невиконання зобовязань з оплати товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З огляду на вищевикладене, штраф у розмірі 5293,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у звязку з чим судовий збір у розмірі 1762,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 123, 129, 165, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Звар-Комплект" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А, ) 26469,02 грн. основного боргу; 5293,80 грн. штрафу та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 6-А, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Звар-Комплект" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, ).

Повне рішення складено 01.02.2019 р.

Суддя ОСОБА_2