УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.01.2019Справа № 910/16799/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Арта Управління Активами" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (м. Київ)

про стягнення 57 000,00 грн., зобов'язання виконати платіжне доручення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арта Управління Активами" (далі - ТОВ "Арта Управління Активами", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі - ПАТ "ВТБ Банк", відповідач) про стягнення комісії у сумі 57 000,00 грн., зобов'язання виконати платіжне доручення № 295 від 05.11.2018 р. на суму 3 000 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2018 р. позовну заяву було залишено без руху, заявнику надано строк у десять днів на усунення вказаних в ній недоліків, що полягали у:

- ненаданні доказів сплати судового збору за майнові вимоги у встановленому законом розмірі (ч. 1 ст. 164 ГПК України);

- відсутності обгрунтування щодо залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи (ст. 50 ГПК України).

17.01.2019 р. ТОВ "Арта Управління Активами", виконуючи ухвалу про залишення позову без руху від 18.12.2018 р., подало заяву про усунення недоліків позову, проте, судовий збір у встановленому законом розмірі, що становить 45 855,00 грн. за 2 майнові вимоги не сплатило, а саме - за вимоги про стягнення комісії у сумі 57 000,00 грн. та зобов'язання виконати платіжне доручення № 295 від 05.11.2018 р. на суму 3 000 000,00 грн. Натомість, у своїй заяві про усунення недоліків позивач зазначає, що вимога про зобов'язання виконати платіжне доручення № 295 від 05.11.2018 р. на суму 3 000 000,00 грн. не є вимогою немайнового характеру, оскільки містить вимогу щодо виконання умов договору в натурі.

Однак, суд не погоджується із такими доводами позивача та зазначає, що вимога про зобов'язання ПАТ "ВТБ Банк" переказати грошові кошти у сумі 3 000 000, 00 грн. платіжним дорученням № 295 від 05.11.2018 р. з відкритого у ПАТ "ВТБ Банк" рахунку, на інший розрахунковий рахунок позивача, має своїм наслідком отримання коштів позивачем, а значить є майновою вимогою у розумінні ст.ст. 177, 190, 509 ЦК України.

Верховний Суд України у постановах від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14, від 10.06.2015 р. у справі № 927/1379/14, від 29.04.2015 р. № 3-61гс15 та від 01.04.2015 р. № 3-25гс15 зазначив, що вимога, яка полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким є грошові кошти, є майновою вимогою.

Також Верховний Суд України зазначив, що позовні вимоги про зобов'язання виконати платіжне доручення підлягають вартісній оцінці (по відношенню до суми грошових коштів, яку позивач просить перерахувати зі свого розрахункового рахунку), а тому мають бути оплачені судовим збором, як за майнову вимогу.

Про вказаний висновок господарський суд зазначив в ухвалі від 18.12.2018 р. про залишення позовної заяви ТОВ "Арта Управління Активами" без руху, однак, позивач його до уваги не прийняв, а трактує вказані висновки на власний розсуд.

Одночасно суд звертає увагу на обов'язок позивача дотримуватись чітких процесуальних вимог закону, які введені новою редакцією ГПК України (що діє з 15.12.2017 р.), та прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо питання тлумачення і застосування пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права звернення до суду.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, щодо додержання чітких вимог до змісту позовної заяви та документів, що додаються до неї, чого позивачем зроблено не було.

Отже, оскільки матеріали заяви про усунення недоліків не містять доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, вважається, що недоліки позовної заяви, про які зазначалось в ухвалі суду від 18.12.2018 р., позивач у повному обсязі не усунув.

Частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено - якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 162-164, 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Арта Управління Активами" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про стягнення комісії у сумі 57 000,00 грн., зобов'язання виконати платіжне доручення.

Роз'яснити заявнику, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.