ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2019 Справа № 917/1424/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Крайт" ( вул. М.Бірюзова, буд. 51а, м. Полтава, Полтавська область, 36007)

до Фізичної особи - підприємця Міщенко Євгенія Олексійовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 52506,29 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Крайт" до Фізичної особи - підприємця Міщенко Євгенія Олексійовича про стягнення 52506,29 грн., у тому числі 51436,69 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 225 від 25.07.2018 року, 972,36 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 97,24 грн. - 3 % річних; а також 1762,00 грн. судових витрат (з врахуванням уточнень, викладених у доповненні до позову від 23.11.2018р.); ( а.с.40-43).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 51436,69 грн., відповідач в порушення договірних зобов'язань оплати за поставлений товар не провів.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2018р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.1).

За ухвалою господарського суду від 19.11.2018р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.2-4, 40-73).

За ухвалою суду від 30.11.2018 року відкрито провадження у справі № 917/1424/18, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.75-76).

Відповідно до частини п'ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлення належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 30.11.2018р. (а.с.77).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.11.2018р., надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.78-80).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.11.2018р. Фізична - особа підприємець Міщенко Євгеній Олексійович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-39). На даний час ці дані не змінилися.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 30.11.2018р. вважається врученою відповідачу.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВК Крайт" (позивачем) та Фізичною особою підприємцем Міщенко Євгеніем Олексійовичем (відповідачем) укладено договір купівлі-продажу № 225 від 25.07.2018р. (далі - Договір); (а.с.47-49).

Згідно п.п.10.1, 10.2 Договору він вступає в силу з моменту його підписання і дії до 31.12.2018р. Закінчення строку дії Договору не є перешкодою для виконання невиконаних зобов'язань по даному Договору.

Згідно п.1.1 Договору позивач (продавець) зобов'язується передати товар (будівельні, оздоблювальні матеріали тощо) за договірними цінами у номенклатурі, кількості та за описом, визначених у накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а відповідач (покупець) зобов'язується прийняти цей товар і оплатити

Згідно з п. 3.1 Договору розрахунки за товар між позивачем і відповідачем здійснюються з відстроченням платежу на період семи календарних днів з моменту поставки товару, але не пізніше останнього числа календарного місяця, в якому виконувалась закупівля, шляхом перерахування коштів у повному обсязі на розрахунковий рахунок позивача.

Відповідно до п.4.1. Договору право власності на товар переходить до відповідача після підписання накладних на складі про прийняття Товару .

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 51436,69 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаного видатковою накладною №22308 від 11.10.2018р. на суму 51436,69 грн. (а.с.50-51).

На оплату вказаного товару відповідачу виписано рахунок-фактуру № 27331 від 11.10.2018р. (а.с.52-53).

Позивач у позові зазначає, що відповідач за отриманий товар не розрахувався. Заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 51436,69 грн. також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2018р. по 19.10.2018р. (а.с.54).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтями 525, 530, 610, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.13, ст.74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вказаних норм та договірних зобов'язань відповідач вартість отриманого товару в сумі 51436,69 грн. не оплатив.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 51436,69 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що покупець (відповідач) згідно даного договору несе відповідальність перед продавцем (позивачем) за порушення строків та повноти сплати коштів за товар та сплачує 3% річних від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання по перерахуванню коштів за товар, індекс інфляції та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Погашення заборгованості здійснюється погодженому сторонами порядку - відсотки, визначені у п.7.3.Договору, пеня , 3% річних та індекс інфляції, залишок заборгованості.

За прострочення оплати товару, позивач нарахував відповідачу 97,24 грн. - 3% річних. Дані нарахування проведені позивачем за період 18.10.2018р. - 12.11.2018р. (а.с. 7).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування 3 % річних, встановив, заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 97,24 грн. - 3 % річних підлягають задоволенню.

В п. 7.3 Договору встановлено, що після закінчення строку відстрочення платежу, у разі невиконання відповідачем грошового зобов'язання, відповідач за користування чужими грошима позивача зобов'язаний сплатити проценти за користування згідно ст.536 ЦК України у розмірі 30% річних від суми боргу.

На підставі п.7.3 Договору позивачем заявлено до стягнення 972,36 грн. - 30% річних за користування чужими грошовими коштами, нараховані за період 18.10.2018р. - 12.11.2018р.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування 30% річних, встановив, що заявлена до стягнення сума не перевищує розрахункову.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 4 ст.232 ГК України, що відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк

В п. 6.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 972,36 грн. за користування чужими грошовими коштами обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 12.11.2018р. № 5540 (а.с.71). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 13.11.2018р. (а.с.37)

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказаний судовий збір у розмірі 1762,00грн. покладається на відповідача.

Суд роз'яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної - особи підприємця Міщенко Євгенія Олексійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Крайт" (вул. М.Бірюзова, буд. 51а, м. Полтава, Полтавська область, 36007; ідентифікаційний код 30336335) 51436 грн. 69 коп. основного боргу, 97 грн. 24 коп. - 3% річних, 972 грн. 36 коп. - плата за користування чужими грошовими коштами, 1762 грн. 00коп. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 31.01.2019.

Суддя Т. М. Безрук