ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.01.2019 Справа № 905/1810/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Нарожна М.С.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ),

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс (83001, м.Донецьк, вул. Челюскінців, 69А, ),

про стягнення 980 478, 74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 за довіреністю

від відповідача: не зявився

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс, про стягнення 980478, 74 грн., у тому числі: основний борг 403571,72грн., пеня 45472,34грн., 3% річних 47325,84грн., інфляційні нарахування 484108,84грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, та пені.

Представник позивача у судове засідання 15.01.2019р. зявився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в жодне судове засідання не зявився, відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив, про розгляд справи був повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua), у розділі Новини та події суду про дату та час судових засідань у справі.

За змістом ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 10.12.2013р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був підписаний договір купівлі-продажу природного газу №708/14-ТЕ-7, за приписами п.1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. газ (з урахуванням додаткової угоди №2 від 30.04.14р.), що продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві, зокрема, у січні грудні 2014 року газ обсягом до 839 тис. куб.м, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): січень 147,0 тис. куб. м, лютий 127,0 тис. куб. м, березень 127,0 тис. куб. м, квітень 57,0 тис. куб. м, червень 11,0 тис. куб. м, липень 11,0 тис. куб. м, серпень 11,0 тис. куб. м, вересень 11,0 тис. куб. м, жовтень 65,0 тис. куб. м, листопад 97,0 тис. куб. м, грудень 160,0тис. куб. м.

За змістом п.5.2 договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. (в редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2014р.) до сплати за 1000 куб. м газу належить 1091,00 грн., крім того ПДВ 20% 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Згідно з п.п. 3.3, 3.4 укладеного сторонами правочину приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженими представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до розділу 11 договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На підставі договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. позивачем та відповідачем було підписано наступні акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування):

- б/н від 31.01.2014р. у січні 2014 року на суму 175618,70 грн. (134,142 тис. куб. м),

- б/н від 28.02.2014р. у лютому 2014 року на суму 152058,34 грн. (116,146 тис. куб. м),

- б/н від 31.03.2014р. у березні 2014 року на суму 102976,42 грн. (78,656 тис. куб. м),

- б/н від 30.04.2014р. у квітні 2014 року на суму 58536,95 грн. (44,712 тис. куб. м),

- б/н від 31.05.2014р. у травні 2014 року на суму 18144,20 грн. (13,859 тис. куб. м),

- б/н від 30.06.2014р. у червні 2014 року на суму 7853,90 грн. (5,999 тис. куб. м).

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 403571,72 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобовязання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2014 року на суму 175618,70 грн. 14.02.2014р. включно,

- за поставкою лютого 2014 року на суму 152058,34 грн. 14.03.2014р. включно,

- за поставкою березня 2014 року на суму 102976,42 грн. 14.04.2014р. включно,

- за поставкою квітня 2014 року на суму 58536,95 грн. 14.05.2014р. включно,

- за поставкою травня 2014 року на суму 18144,20 грн. 16.06.2014р. включно (з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (14.06.2014р., 15.06.2014р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою червня 2014 року на суму 7853,90 грн. 14.07.2014р. включно.

Проте, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс перерахувало на користь позивача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. (відомості, які містяться у довідках Операції з 01.01.2014р. по 31.10.2018р., ДЖС-Сервіс позивача) лише частково та з порушенням встановлених договором строків. Заборгованість ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс за спірними поставками природного газу на теперішній час становить 403571,72 грн.

Відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, не представлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс про стягнення боргу в сумі 403571,72 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.2 договору №708/14-ТЕ-7 від 10.12.2013р. у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 45472,34 грн. пені за загальний період з 15.07.2014р. по 20.02.2018р. за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу, спожитого у січні червні 2014 року.

Суд враховує, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст.1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Ч. 3 ст. 7 вказаного вище Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанова від 06.06.2018р. у справі №925/770/17).

Оскільки за переданий позивачем відповідачу природний газ в січні 2014 року заборгованість була погашена частково в загальній сумі 111616,79грн. в період з березня 2014 по травень 2014 року за рахунок власних коштів, тобто часткове погашення заборгованості було здійснено до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то відповідно до положень вказаного Закону на таку заборгованість не підлягали нарахуванню інфляційні втрати, 3% річних, неустойка, а нараховані суми підлягали списанню.

Таким чином, за переданий позивачем відповідачу природний газ в січні 2014 року інфляційні втрати, 3% річних, пеня підлягають нарахуванню лише на непогашену суму заборгованості в розмірі 64001,91грн. (175618,70грн. - 111616,79грн.).

Отже, здійснивши перевірку розрахунку позивача в частині нарахування пені за зобовязаннями січня червня 2014 року (за загальний період з 15.02.2014 по 14.01.2015) за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченими зобовязаннями відповідача по оплаті газу, який було поставлено за визначений період становить 42335,92грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних на суму 47325,84грн. за загальний період з 15.02.2014р. по 08.02.2018р.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, з урахуванням встановленого вище за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позивачем загального розміру 3% за визначений період у сумі 46673,32грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 484108,84грн. за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2017 року (поставки січня-червня 2014 року).

Суд здійснивши перерахунок інфляційної складової боргу, за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН, дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, є арифметично невірним, та встановив загальний розмір інфляційних втрат за визначений період у сумі 470253,22грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних, підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 470253,22грн., 42335,92грн., 46673,32грн. відповідно.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс про стягнення: основної заборгованості в сумі 403571,72 грн. задовольнити в повному обсязі; пені в сумі 45472,34 грн. задовольнити в повному обсязі; три проценти річних у сумі 47325,84 грн. задовольнити в повному обсязі; інфляційні втрати в розмірі 484 108,84 грн. задовольнити частково, в сумі 474 698,32грн.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЖС-Сервіс на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України заборгованість борг у загальній сумі 971 068,22 грн., у тому числі: основна заборгованість в сумі 403 571,72 грн., пеня у сумі 45 472,34 грн.; три проценти річних у сумі 47 325,84 грн., інфляційні втрати в розмірі 474 698,32 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 14 566,04грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позивних вимог відмовити.

В судовому засіданні 15.01.2019р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 24.01.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ).

Відповідач: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДЖС-Сервіс» (83001, м.Донецьк, вул. Челюскіеців, 69А ).

Суддя О.М. Сковородіна