ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 Справа №914/1831/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація, м.Львів

про стягнення 358695,89грн.

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача не зявився.

Суть спору: Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго, м.Львів звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 338638,31грн., 12643,31грн. пені, 3290,49грн інфляційних нарахувань та 4123,78грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач зобов»язання з Договору № 4219/Ф від 02.11.2007р. про постачання теплової енергії в гарячій воді не виконує, оплати проводить не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.01.2018р. по 31.08.2018р. утворилась заборгованість з оплати послуги в розмірі 338638,31грн. Крім цього, позивачем на підставі норм п. 7.2.3. Договору № 4219/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді, а також ст. 625 ЦК України заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 12643,31грн., інфляційних нарахувань в сумі 3290,49грн. та 3% річних в сумі 4123,78грн.

11.12.2018р. позивачем подано суду додаткові пояснення у справі від 10.12.2018р. № 09-9346вих, до яких він долучає виправлений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, копію підтвердження про отримання відповідачем рахунку за серпень 2018р., копію наказу № 5 від 04.01.2018р. «Про встановлення тарифів на теплову енергію і послуги централізованого опалення та постачання гарячої води» та докази скерування цих документів відповідачу.

Відповідач відзиву на позов не подав, позовні вимоги не спростував.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.10.2018р. позовну заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація, м.Львів про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 338638,31грн., 12643,31грн. пені, 3290,49грн інфляційних нарахувань та 4123,78грн. 3% річних залишено без руху. Надано Львівському міському комунальному підприємству Львівтеплоенерго строк для усунення недоліків позовної заяви. 19.10.2018р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 17.10.2018р., з якої вбачається, що позивачем усунено недоліки, які були підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.10.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2018р. Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, зазначених у наявній у матеріалах справи ухвалі суду від 28.11.2018р. Ухвалою суду від 17.12.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2019р.

В призначене на 14.01.2019р. судове засідання представники сторін не з»явилися.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Договір є обовязковим до виконання сторонами. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до норм ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний, зокрема оплатити прийняту енергію.

Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Згідно з ст. 13 Закону України Про теплопостачання до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація та позивачем 02.11.2007р. укладено Договір № 4219/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді. Згідно з умовами цього Договору позивач зобовязувався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах а відповідач зобов»язувався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до вимог п. 6.3. Договору відповідач зобовязувався до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачувати позивачу вартість фактично спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді якщо тариф на теплову енергію є одноставковим. Крім цього, відповідач зобов»язувався до 25-го місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачувати позивачу вартість фактично спожитої теплової енергії та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження, яка визначається як 1/12 величини річної плати за приєднане теплове навантаження якщо тариф на теплову енергію є двоставковим.

Відповідно до п.7.2.3. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктами 10.1. та 10.4. Договору № 4219/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді від 02.11.2007р. передбачено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2008р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за шістдесят календарних днів до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

04.08.2016р. між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду до договору № 4219/Ф від 02.11.2007 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно з якою сторони погоджують додатки № 1,2 до договору № 4219/Ф від 02.11.2007р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, вони є невід»ємною частиною даної додаткової угоди і зобов»язання, які випливають з даної угоди, вважаються чинними з 01.06.2016р.

Факт надання позивачем відповідачу послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді в опалювальному сезоні 2017/2018рр. у приміщення гуртожитку за адресою вул.Наукова, буд.16 сходові клітки (2шт) за адресою вул.Наукова, буд. 16 підтверджується актом про включення системи теплоспоживання від 27.10.2017р.

Відповідач свої договірні зобов»язання по оплаті теплової енергії не виконав, оплат згідно виставлених позивачем рахунків № 4219Ф-1 за січень 2018р., № 4219Ф-2 за лютий 2018р., № 4219Ф-3 за березень 2018р., № 4219Ф-4 за квітень 2018р., № 4219Ф-5 за травень 2018р., № 4219Ф-6 за червень 2018р., № 4219Ф-7 за липень 2018р., № 4219Ф-8 за серпень 2018р. за теплову енергію згідно угоди № 4219Ф від 02.11.2007р. не здійснив, хоча згадані рахунки отримував, про що долучено позивачем до матеріалів справи відповідні докази. Відтак, заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії та за приєднане теплове навантаження за період з 01.01.2018р. по 31.08.2018р. становить 338638,31грн.

У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували наявність основного боргу відповідача перед позивачем в сумі 338638,31грн. А тому, заявлені позивачем до стягнення з відповідача 338638,31грн. основного боргу обґрунтовані, та такі, що підлягають до задоволення.

Однак, пеня, нарахована у відповідності до строків, встановлених ч.6 ст.232 ГК України, не перевищує 12643,31грн., заявлених позивачем до стягнення. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12643,31грн. пені за період прострочення оплати з 26.02.2018р. по 25.08.2018р. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача 4123,78грн. 3% річних за період з 26.02.2018р. по 31.08.2018р. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача інфляційні за період з 26.02.2018р. по 31.08.2018р. в сумі 3290,49грн. підлягають до задоволення частково в сумі 522,29грн., у зв»язку з допущеними помилками при їх обрахунку. Правильність нарахування інфляційних судом перевірялась у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97р. Позивач при її обрахунку не взяв до уваги рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції, викладених у цьому листі, що призвело до допущення позивачем помилок при обрахунку інфляційних.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, суд зазначає, що позивачем у справі згідно платіжного доручення № 18286 від 28.09.2018р. сплачено 5785,44грн. судового збору, а слід було сплатити 5380,44грн. А тому, позивач вправі звернутися з відповідним клопотанням до суду про повернення йому з державного бюджету 405грн. судового збору внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплектація (79026, м.Львів, вул.Стрийська,45, ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,1, ) 338638,31грн. основного боргу, 12643,31грн. пені, 522,29грн. інфляційних, 4123,78грн. 3% річних та 5338,92грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.01.2019р.

Суддя Бортник О.Ю.