ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Справа№ 921/171/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство» (вх. №09.1-04.1/2717/18 від 20.11.2018) на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018

у справі №921/171/18 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство»

до 1. Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

2. Державної казначейської служби України

про стягнення 50 000,00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача-1: Дзюбатий А.В., довіреність № 8/27/01-2019 від 08.01.2019

від відповідача-2: не з'явились

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення 50 000,00 грн моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що невиконання рішення суду стосовно повернення позивачу бухгалтерських та складських документів, вилучених під час обшуку, має негативний вплив на господарську діяльність та репутацію позивача, та є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2018 справу №921/171/18 надіслано за підсудністю до Господарського суму міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на недоведеність позивачем заподіяної йому моральної шкоди, дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство», 12.11.2018 подав апеляційну скаргу (вх. №09.1-04.1/2717/18 від 20.11.2018), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №921/171/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, таким, що ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не розглядалася неправомірна бездіяльність зі сторони Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. Також, на думку позивача, місцевим господарським судом не взятий до уваги факт невиконання відповідачем-1 рішення суду, а саме ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2017 у справі № 607/13008/16. В апеляційній скарзі позивач просить суд розглядати справу без участі його представника.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 справа № 921/171/18 та апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке хлібоприймальне підприємство» (вх. №09.1-04.1/2717/18 від 20.11.2018) передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 справу №921/171/18 прийнято до провадження визначеним складом суду, відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень тощо, справу призначено до розгляду на 30.01.2019.

11.12.2018 до Північного апеляційного господарського суду від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, оскільки ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2017 накладено арешт на бухгалтерську та складську документацію позивача, а тому зі сторони відповідача-1 будь-які неправомірні рішення, дії або бездіяльність відсутні.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 30.01.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача-2 в судове засідання 30.01.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за кодом 142 відповідачу-2 05.12.2018 (вх. №09.2-04/16335/18, а.с. 92).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2017 у справі № 607/13008/16 зобов'язано старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Тернопільській області Шелінгович Л.В. у кримінальному провадженні №0000197 повернути вилучені під час обшуку документи Товариству з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке ХПП» в переліку, наведеному в Протоколі обшуку від 07.02.2017.

З метою виконання вищезазначеної ухвали суду позивач звернувся з клопотанням до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про встановлення судового контролю за її виконанням.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2018 в задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі №607/13008/16-к відмовлено. При цьому Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області встановлено, що невиконання в добровільному порядку ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2017 у справі №607/13008/16-к старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області Шелінгович Л.В. у кримінальному провадженні №0000197 щодо повернення вилучених документів не забороняє заявнику звернутись до відповідних органів державної влади з вимогою про його примусове виконання.

Повідомленням від 13.04.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ухвалу № 607/7699/17 від 06.11.2017 Тернопільського міськрайонного суду повернуто без прийняття до виконання (т.1 а.с. 15).

Позивач стверджує, що ним вжито всіх можливих позасудових заходів для виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2017 у справі № 607/13008/16, однак на даний час вказана ухвала не виконана.

Зазначене позивач розцінює як протиправну бездіяльність посадової особи відповідача-2 та вказує на те, що незаконне ухилення від виконання рішення суду в частині неповернення вилучених під час обшуку господарський документів було втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном та, як наслідок, мало місце завдання йому моральної шкоди. Спричинення товариству моральної шкоди позивач мотивує тим, що неправомірні дії відповідача-1 призвели до того, що позивач був змушений додатково захищати своє порушене право у судовому порядку. Також позивач зазначає, що він вимушений був докласти значних зусиль щодо відновлення відповідної документації, необхідної для господарської діяльності.

Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача з вимогою про повернення документів такі документи перебували на судово-економічній експертизі, тому відповідач-1 листом № 12871/9/2-2017 від 23.11.2017 звернувся до Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з вимогою про негайне повернення вказаних в ухвалі суду документів (т.1 а.с. 26).

Вже 29.11.2017 Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу відповідача-1 були надіслані документи бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство» разом із висновком судової експертизи (т.1 а.с. 27).

Відповідач-1 листом № 13310/9/2-2017 від 01.12.2017 повідомив позивача про можливість отримання вилучених документів (т.1 а.с. 32). Згідно відмітки рекомендованого повідомлення даний лист позивачу було вручено 05.12.2017 (т. 2 а.с. 31). Однак, позивач за вказаними документами до відповідача-1 не з'явився. Вказаного позивачем не спростовано.

З огляду на вищезазначене, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про безпідставність доводів апелянта щодо бездіяльності Головного управління Національної поліції в Тернопільській області стосовно виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2017 у справі №607/13008/16.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2017 у справі №607/15475/17, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 02.01.2018 спірна бухгалтерська та складська документація Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке хлібоприймальне підприємство» визнана доказом та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2017 на бухгалтерську та складську документацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке хлібоприймальне підприємство» накладено арешт за клопотанням слідчого, відтак господарські документи товариства з 08.12.2017 року перебувають під арештом, що спростовує твердження позивача про незаконне утримання господарських документів протягом тривалого часу - з 07.02.2017.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки господарські документи позивача, перелік яких не оспорюється сторонами та міститься в ухвалах Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2017 у справі № 607/15475/17, від 28.02.2018 у справі № 607/1363/18, перебувають під арештом, твердження позивача про незаконне позбавлення його права власності на вказані документи є безпідставним.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1167 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем ні до позовної заяви, ні до апеляційної скарги, всупереч вимогам ст. 74ГПК, не додано жодних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди. Також апелянт не наводить розрахунку заявлених до стягнення 50 000,00 грн, в позовній заяві не вказано, з чого позивач виходив при обчисленні моральної шкоди, тому у суду відсутня можливість перевірити відповідний розрахунок.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведена наявність заподіяної йому моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 921/171/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, 271, п.1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Заліщицьке Хлібоприймальне підприємство» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 921/171/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №921/171/18 залишити без змін.

3. Справу № 921/171/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 04.02.2019