ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/15888/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

перевіривши матеріали апеляційної скарги відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 11.12.2018 (повний текст ухвали складено 11.12.2018)

у справі №910/15888/17 (суддя Картавцева Ю.В.)

за скаргою Приватного акціонерного товариства «Квазар» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича у справі №910/15888/17

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до Приватного акціонерного товариства «Квазар»

про стягнення 307029450,46 грн.,

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Квазар»

до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про зміну договору,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2018 скаргу Приватного акціонерного товариства "Квазар" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича у справі № 910/15888/17 задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо винесення у виконавчому провадженні ВП №56618119 постанови про арешт майна боржника від 26.10.2018. Постанову від 26.10.2018 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про арешт майна боржника ВП №56618119 визнано неправомірною та скасовано.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/15888/17 скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким у задоволення скарги ПАТ «Квазар» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Колегією суддів встановлено, що до апеляційної скарги скаржником доказів сплати судового збору не додано.

Разом з тим, скаржник звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково - касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. Оскільки процедура сплати судового збору за подачу апеляційної скарги займає деякий час в частині необхідності погодження та проведення виплати через органи казначейства, а законодавством передбачені досить стислі строки подачі апеляційної скарги на судове рішення, скаржник просив суд відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено наступне:

1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», не вбачається правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення від сплати судового збору.

Також, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Виходячи зі змісту п. 7 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір справляється, зокрема за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір», сума судового збору, яка повинна бути сплачена скаржником за подання даної апеляційної скарги, становить 1762 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/15888/17 підлягає залишенню без руху.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

15.01.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства «Квазар» проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Заперечення ПАТ «Квазар» проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в яких ПАТ «Квазар» зазначає, що скаржник всупереч вимогам п. 8 ч. 2 ст. 258 ГПК України, не зазначив у апеляційній скарзі дату отримання копії ухвали господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/15888/17, та просить суд залишити без руху вищевказану апеляційну скаргу, не приймаються до уваги, з огляду на те, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано апеляційну скаргу у встановлений законодавством строк, а тому не зазначення скаржником про дату отримання оскаржуваної ухвали не вказує на порушення положення ст. 258 ГПК України при оформленні апеляційної скарги та відповідно не є підставою для застосування положення ст. 174 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/15888/17 залишити без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

2. Попередити Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна