ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

23.01.2019

Справа № 910/717/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши заяву приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» про забезпечення позову і додані до неї матеріали, подану до пред’явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

Позивач - приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» (03038, м. Київ, вул. М.Грінченка, 2/1; ).

Відповідач – Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський пр-т, 6; код ЄДРПОУ 0034022).

Третя особа – акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк» (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 8; код 26547581)

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.138 ГПК України.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається те, що 10.04.2018р. між Міністерством оборони України та приватним акціонерним товариством «Трикотажна фабрика «Роза» було укладено Договір № 286/3/18/151 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (надалі – Договір).

У забезпечення виконання Договору приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» надало банківську гарантію № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018 у розмірі 1793880,00 грн., видану акціонерним товариством «Український будівельно-інвестицій банк» (далі – Банк).

Пунктом 1.2 Договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018р. були встановлені такі строки поставки товару: 40 000 комплектів спідньої білизни до 30.09.2018 та 20 000 комплектів спідньої білизни до 30.10.2018.

У зв’язку з істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити (технічним розладом технологічної лінії з виготовлення голкової стрічки для ворсування), що підтверджується експертним висновком про істотну зміну обставин, виданого Торгово-промисловою палатою України від 26.09.2018р. № 2752/2/21/-10.4, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 від 05.11.2018р. до договору №286/3/18/151 від 10.04.2018р., якою змінено строки поставки товару, а саме: 40 000 комплектів спідньої білизни до 15.11.2018 (включно) та 20 000 комплектів спідньої білизни до 19.12.2018 (включно).

Однак, у подальшому в позивача виникли ще нові непередбачувані обставини, пов’язані з налагоджуванням обладнання, а саме: тривалий (з 06.08.2018р. по 12.09.2018р.) процес підключення, налаштування і запуску виробничої лінії нової ворсувальної машини МС 20/24 GF№9684, отриманої від виробника Mario Crosta S.г.І., Італія, внаслідок розладу окремих технічних операцій, спроможностям якої планувалося забезпечити технічні і якісні характеристики товару, висунені Міністерством оборони України.

Вказані форс-мажорні обставини також підтверджуються висновком Торгово-промислової палати України від 18.01.2019р. №           106/2/21-10.4, в якому зазначено, що в зв’язку з істотною зміною обставин, які сторони не могли передбачити, можуть бути внесені зміни до Договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018р. в частині строків поставки товарів, а саме: 60 000 комплектів спідньої білизни поставити у строк до 20.12.2018 р.

Як зазначає позивач, у строки, зазначені у відповідних висновках Торгово-промислової палати України, останній здійснив поставку товару, а саме: 24.10.2018р. здійснено поставку 15 000 комплектів спідньої білизни, 12.12.2018р. – 20 000 комплектів білизни, 18.12.2018р. - 5 000 комплектів білизни та 19.12.2018р. – 20 000 комплектів білизни, що підтверджується відповідними видатковими накладними, доданими до заяви.

Проте, 16.01.2019р. відповідачем було надіслано на адресу позивача претензію від 03.01.2019р. за № 286/6/49, в якій заявлено вимогу про сплату по договору №286/3/18/151 від 10.04.2018р. штрафу у розмірі 2 932 993,80 грн. за порушення строків виконання зобов’язання.

Також, 03.01.2019р. Міністерство оборони України звернулося з вимогою за № 286/6/48 до Банку щодо виплати за банківською гарантією № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018р. у розмірі 1793880,00 грн., у зв’язку з порушенням заявником встановленого Договором зобов’язання щодо строків поставки товару.

Банк на підставі Договору про надання банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018р. у розмірі 1793880,00 грн. звернувся до Заявника з повідомленням про отримання вимоги Міністерства та необхідність сплати коштів у розмірі 1793880,00 грн. для забезпечення компенсації суми вимоги відповідача.

Тобто, на даний час між сторонами виник спір щодо строків поставки товару за договором, проте Міністерство на підставі договору про надання банківської гарантії заявляє вимоги про стягнення штрафу, оскільки спірні строки вважає порушеними.

Таким чином, обставини щодо строків виконання зобов’язань за договором, у зв’язку з обставинами непереборної сили, є оспорюваними на даний час, але у позивача є всі підстави побоюватися того, що може відбутися стягнення грошових коштів у розмірі 1793880,00 грн. на підставі банківської гарантії, згідно вимоги відповідача, до вирішення в судовому порядку справи про внесення змін до договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018р. щодо продовження строків поставки.

Отже, заявник просить суд:

- заборонити акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» виплачувати кошти у сумі 1793880,00 грн. згідно вимоги Міністерства оборони України щодо забезпечення виконання договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018 до вирішення по суті справи за позовом приватного акціонерного товариства “Трикотажна фабрика “РОЗА” до Міністерства оборони України про зобов’язання відповідача внести зміни до Договору №286/3/18/151 від 10.04.2018р. щодо продовження строків поставки;

- зупинити стягнення на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018р. до вирішення по суті справи за позовом Приватного акціонерного товариства “Трикотажна фабрика “РОЗА” до Міністерства оборони України про зобов’язання відповідача внести зміни до Договору №286/3/18/151 від 26.04.2018 щодо продовження строків поставки.

Дослідивши заяву приватного акціонерного товариства «Трикотажна фабрика «Роза» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши додані до заяви докази та враховуючи збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що підтверджується належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам заявника (позивача) до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову у вигляді заборони акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» виплачувати кошти у сумі 1793880,00 грн. згідно вимоги Міністерства оборони України щодо забезпечення виконання договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018 та зупинення стягнення коштів на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018р. до вирішення по суті справи за позовом приватного акціонерного товариства “Трикотажна фабрика “РОЗА” до Міністерства оборони України про зобов’язання відповідача внести зміни до Договору №286/3/18/151 від 10.04.2018р. щодо продовження строків поставки може завдати значної майнової шкоди заявнику в майбутньому.

При цьому, задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Водночас, наявний прямий зв’язок між обраним Заявником заходом до забезпечення позову і предметом позову, який буде пред’явлено ним у майбутньому, а саме: обраний захід спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, і натомість, у випадку його невжиття, відсутня змога запобігти можливим порушенням прав заявника, тоді як спір, що виник між ним і Міністерством, ще не вирішено.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв’язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» задовольнити.

2. Вжити заходів до забезпечення позову шляхом:

- заборони акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» (01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, 8; ) виплачувати кошти у сумі 1793880,00 грн. згідно вимоги Міністерства оборони України щодо забезпечення виконання договору № 286/3/18/151 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018 до вирішення по суті справи за позовом приватного акціонерного товариства “Трикотажна фабрика “РОЗА” до Міністерства оборони України про зобов’язання відповідача внести зміни до Договору №286/3/18/151 від 10.04.2018р. щодо продовження строків поставки;

- зупинити стягнення на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1229 від 05.04.2018р. до вирішення по суті справи за позовом Приватного акціонерного товариства “Трикотажна фабрика “РОЗА” до Міністерства оборони України про зобов’язання відповідача внести зміни до Договору №286/3/18/151 від 26.04.2018 щодо продовження строків поставки.

Стягувач: приватне акціонерне товариство “Трикотажна фабрика “Роза” (вул. М. Грінченка, 2/1, м. Київ, 03038, код 00307313).

Боржник: акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк» (01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, 8; ).

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 23.01.2019р. та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.01.2022р.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано: 23.01.2019р.

Суддя                                                    Артем Ігорович Привалов