ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа № 909/466/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Матущак О.І., Мирутенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

від третьої особи не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України, вих.№12-0007/58807 від 02 листопада 2018 року

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2018 року (підписана 23.10.2018 року), суддя Матуляк П.Я.

про призначення експертизи та зупинення провадження

у справі №909/466/18

за позовом Національного банку України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія», м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

в с т а н о в и в :

29 травня 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» перед Національним банком України за кредитним договором №16/05-08/СТ від 21 травня 2008 року в загальній сумі 142618904,11 грн., з яких: 200 000 000 грн. заборгованість за кредитом, 19413698,63 грн. заборгованість по процентах, за іпотечними договорами від 01 липня 2010 року, укладеними між Національним банком України та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» та встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, зазначеною в позовній заяві.

Ухвалою суду від 01 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №909/466/18 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива».

30 серпня 2018 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити запитання щодо реальної ринкової вартості обєктів, що є предметом іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2018 року у справі №909/466/18 клопотання відповідача задоволено, призначено у справі судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи суд поставив наступні питання: 1) Яка ринкова вартість предмету іпотеки нерухомого майна, а саме: обєкт незавершений будівництвом автомобільна газонаповнювальна компресорна станція (97% готовності), що знаходиться за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Стрілковичі, вул. Нова, 32? 2) Яка ринкова вартість предмету іпотеки нерухомого майна, а саме: автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 68? 3) Яка ринкова вартість предмету іпотеки нерухомого майна, а саме: автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Обїзна, 2? Зобов'язано сторін на вимогу експерта вчинити дії, необхідні для проведення інженерно-технічної судової експертизи. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача. Забезпечення доступу судового експерта до предмету іпотеки покладено на відповідача. Також суд в ухвалі зазначив, що судову експертизу слід провести у строк, передбачений підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено у відповідності до п.6 ст.229 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно з висновками суб'єкта оціночної діяльності ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон», наданих на замовлення позивача, ринкова вартість об'єктів, що є предметами іпотеки, станом на 23 квітня 2018 року, є значно меншою від вартості предметів іпотеки, погоджених сторонами у іпотечних договорах (п.п.5.1.,5.2 іпотечних договорів). Разом з цим, суд зазначив, що вартість іпотечного майна, зазначена у рецензії на звіти про незалежну оцінку іпотечного майна, проведених на замовлення відповідача, істотно відрізняється від вартості цього ж майна, визначеної суб'єктом оціночної діяльності на замовлення позивача. Крім того, місцевий господарський суд взяв до уваги п.2.1 Звітів, складених на замовлення позивача, в яких зафіксовано, що у зв'язку з відмовою замовника (НБУ) в доступі виконавця (ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон») для обстеження об'єкту оцінки, відповідність технічних характеристик обєкту оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, отриманої з вищевказаних документів, не перевірялась, виконавець не мав можливості перевірити фактичну наявність, технічний стан чи параметри оцінюваного майна і не несе відповідальність за точність вихідних даних, при цьому, фотофіксація обєкту виконана лише зовнішня, при ракурсі із загально доступної території. З метою прийняття законного, обґрунтованого та мотивованого рішення у цій справі, з огляду на існування спору між сторонами щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, значну різницю між вартістю іпотечного майна, зазначеною у поданих позивачем звітах про оцінку майна, іпотечному договорі та рецензії на звіт про оцінку майна, поданій відповідачем, враховуючи, що для визначення ринкової вартості іпотечного майна необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Національний банк України звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області (в апеляційній скарзі помилково вказано Житомирської області) від 19 жовтня 2018 року у справі №909/466/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, зазначає, що ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон» отримало всю необхідну для оцінки інформацію щодо обєктів оцінки та зробив висновок про достатність інформації для ідентифікації обєктів і проведення їх оцінки. Поряд з тим, апелянт вказує, що на звіт ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон» надано рецензію ТзОВ «Інвесткон», відповідно до якої звіт класифікується як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки, і може використовуватись з метою, визначеною у звіті. Разом з цим, наголошує, що у рецензії на звіт, наданій відповідачем, не наведено достатніх підстав, щоб вважати звіт ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон» таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки. Щодо різниці у вартості предметів іпотеки, визначеній у звіті ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон» та погодженій сторонами у договорах іпотеки, скаржник посилається на обєктивні фактори, повязані з кризовими явищами у економіці України та падінням цін у всіх сегментах ринку нерухомості. Крім зазначеного вище, позивач у апеляційній скарзі посилається на висновки ОСОБА_5 Верховного Суду, викладені у постанові від 21 березня 2018 року у справі №235/3619/15-ц (провадження №14-11цс18) щодо можливості визначення ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження у відповідності до ст.ст.19, 57 ЗУ «Про виконавче провадження». Також скаржник не погоджується із висновком місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі, яке на його думку порушує право на розумний строк розгляду спору та має наслідком затягування судового процесу.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2018 року у справі №909/466/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Пояснення представника позивача в судовому засіданні були аналогічними поясненням, викладеним у апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вих.№158 від 28.12.2018 року). Зокрема, зазначав, що здійснена на замовлення позивача оцінка спірного майна датована 23 квітня 2018 року та проводилась на підставі наданої НБУ оцінювачу технічної документації обєкта оцінки, яка передана позивачу за його вимогою на підставі договорів іпотеки, ще у 2010 році. Поряд з тим, наголошує на висновках, які містяться у рецензії, наданій відповідачем, на звіт, виконаний на замовлення позивача. Також представник відповідача звернув увагу на звіти про незалежну оцінку, які заперечують висновки про вартість іпотечного майна, викладені у звіті про оцінку, виконаної ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон». Вказував на існування між сторонами спору про вартість предмету іпотеки, з огляду на що, вважав ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи з цього питання обґрунтованою та законною.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду від 02 січня 2019 року.

Оскільки явка представника третьої особи не визнавалась обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо обєктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 ЗУ «Про судову експертизу»).

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч.2 ст.99 ГПК України).

Згідно ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Судом встановлено, що предметом позову у цій справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» перед Національним банком України за кредитним договором №16/05-08/СТ від 21 травня 2008 року в загальній сумі 142 618 904,11 грн., з яких: 200 000 000 грн. заборгованість за кредитом, 19 413 698,63 грн. заборгованість по процентах. Позивач просить суд звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечними договорами від 01 липня 2010 року, укладеними між Національним банком України та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» та встановити спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, зазначеною в позовній заяві, а саме: автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Обїзна, 2 за початковою ціною 5 729 800 грн. (у вартість також входить рухоме майно, що є предметом іпотеки); автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 68 за початковою ціною 4 716 100 грн. (у вартість також входить рухоме майно, що є предметом іпотеки); обєкт незавершеного будівництва (97% готовності) автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Стрілковичі, вул. Нова, 32 за початковою ціною 4 716 100 грн. (у вартість також входить рухоме майно, що є предметом іпотеки).

У пунктах 9 договорів іпотеки, укладених у 2010 році, сторони погодили, що вартість предметів іпотеки складає по 20 000 000 грн. кожний.

Обґрунтовуючи зазначену вище вартість предметів іпотек, позивач посилається на оцінку, проведену ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон» за ініціативою позивача.

Згідно висновків зазначеного суб'єкта оціночної діяльності ринкова вартість об'єктів оцінки станом на 23.04.2018 року є значно меншою вартості предметів іпотек, визначених в іпотечних договорах. У свою чергу, вартість іпотечного майна, зазначена у рецензії на звіти про незалежну оцінку іпотечного майна, проведених на замовлення відповідача, істотно відрізняється від вартості цього ж майна, визначеної суб'єктом оціночної діяльності на замовлення позивача.

При цьому, у пунктах 2.1 Звітів, складених на замовлення позивача, зазначено, що у зв'язку з відмовою замовника (НБУ) в доступі виконавця (ТзОВ «Консалтингова Компанія «Увекон») для обстеження об'єкту оцінки, відповідність технічних характеристик обєкту оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, отриманої з вищевказаних документів, не перевірялась. Виконавець не мав можливості перевірити фактичну наявність, технічний стан чи параметри оцінюваного майна і не несе відповідальність за точність вихідних даних. Фотофіксація обєкту виконана лише зовнішня, при ракурсі із загально доступної території.

Разом з цим, у матеріалах справи знаходяться звіти, виконані ФОП ОСОБА_6 на замовлення відповідача, за висновками яких, вартість обєктів, що є предметами іпотеки, а саме: автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Стрілковичі, вул. Нова, 32 становить 46 905 000 грн.; автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Обїзна, 2 становить 61 177 000 грн.; автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 68 становить 58 997 000 грн.

Беручи до уваги вказані вище обставини, з метою прийняття законного, обґрунтованого та мотивованого рішення у цій справі, з огляду на існування між сторонами спору щодо початкової ціни продажу предметів іпотек, значну різницю між вартістю іпотечного майна, зазначеною у поданих позивачем звітах про оцінку майна, іпотечному договорі, рецензії на звіт про оцінку майна та звітах, поданих відповідачем, враховуючи, що для визначення ринкової вартості іпотечного майна необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, місцевий господарський суд і вирішив призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року).

З огляду на предмет доказування у цій справі, дослідивши наявні у справі докази щодо вартості спірного майна, проаналізувавши поставлені на вирішення експертизи питання, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про призначення у справі судової експертизи та на час її проведення зупинив провадження у справі.

Доводи скаржника не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, при цьому такі доводи є аналогічними доводам, викладеним позивачем у запереченнях на клопотання, які подавались до суду першої інстанції та які спростовані в ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2018 року.

Посилання апелянта на висновки ОСОБА_5 Верховного Суду, викладені в постанові від 21 березня 2018 року у справі №235/3619/15-ц (провадження №14-11цс18) щодо можливості визначення ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження у відповідності до ст.ст.19, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», колегія суддів також до уваги не бере, оскільки у вказаній справі суд у рішенні взагалі не зазначив початкової вартості предмету іпотеки, у звязку з чим, ОСОБА_5 Палатою ВС надано висновок, що встановлення такої ціни можливе в процесі виконавчого провадження. Натомість, обставини цієї справи є відмінними, оскільки між сторонами існує спір щодо вартості предметів іпотек, а наявні у матеріалах справи докази є суперечливими.

У п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23 березня 2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про призначення у справі судової експертизи, з метою встановлення вартості обєктів, що є предметами іпотек.

Разом з цим, посилання скаржника на те, що призначення експертизи призведе до затягування розгляду справи, не беруться до уваги, оскільки в силу ст.236 ГПК України законність і обґрунтованість судового рішення не може ставитися у залежність від інших чинників, зокрема, від тривалості розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про призначення експертизи та зупинення провадження у справі (п.п.11,12).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення судової експертизи і зупинення провадження у справі та задоволення апеляційної скарги, відтак, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2018 року у справі №909/466/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національного банку України без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №909/466/18 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повну постанову складено 28 січня 2019 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Мирутенко О.Л.