ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 м.Дніпро Справа № 912/895/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від прокуратури: Мамаєва Є.М., посвідчення №044065 від 07.09.2016, прокурор відділу;

від Східного офісу Державної аудиторської служби України: представник не з'явився;

від Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради: представник не з'явився;

від Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Миколаївни: Ковальов А.І., довіреність №547 від 16.05.2018, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Миколаївни на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2018 у справі №912/895/18 (суддя Кабакова В.Г., повний текст рішення складений 16.08.2018)

за позовом: Заступника прокурора Кіровоградської області, м. Кропивницький

в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України, м.Дніпро та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, м.Олександрія, Кіровоградська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Миколаївни, м.Олександрія, Кіровоградська область

про визнання недійсними додаткових угод до договору, стягнення 163 533 грн. 71 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця Савченко Юлії Миколаївни (надалі - ФОП Савченко Ю.М.) про визнання недійсними:

- додаткової угоди №1 від 20.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №2 від 21.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №3 від 22.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №4 від 23.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №5 від 24.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №6 від 27.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №7 від 28.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №8 від 29.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №9 від 30.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

- додаткової угоди №10 від 17.04.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. на поставку масла вершкового;

та про стягнення з відповідача на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради 163 533 грн. 71 коп. безпідставно сплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на ті обставини, що укладаючи оспорювані додаткові угоди до договору №144-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2017, сторонами, в порушення вимог Закону України «Про державні закупівлі», збільшено ціну товару, що в результаті призвело до переплати 163 533 грн. 71 коп. бюджетних коштів.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2018 у справі № 912/895/18 (суддя Кабакова В.Г.) позов задоволено; визнано недійсною додаткову угоду №1 від 20.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №2 від 21.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №3 від 22.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №4 від 23.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №5 від 24.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №6 від 27.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №7 від 28.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №8 від 29.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №9 від 30.03.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; визнано недійсною додаткову угоду №10 від 17.04.2017 до договору №144-Т про закупівлю товарів від 14.03.2017, укладену між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М.; з ФОП Савченко Ю.М. на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради стягнуто грошові кошти в сумі 163 533 грн. 71 коп. та на користь прокурори Кіровоградської області стягнуто 20 073 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Савченко Ю.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що безпідставними є висновки місцевого господарського суду:

- відносно того, що відповідачем не доведено наявності встановлених п.2 ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» підстав для укладення додаткових угод про зміну вартості предмета закупівлі;

- стосовно наявності у прокуратури повноважень на представництво інтересів виконавчого органу Олександрійської міської ради Кіровоградської області у спірних правовідносинах;

- щодо наявності у прокуратури повноважень на здіснення моніторінгу проведеної Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради Кіровоградської області закупівлі.

Прокуратура Кіровоградської області проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необгрунтованими, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Зазначає, що матеріалами справи доведено наявність безпідставного підвищення ціни на товар шляхом укладення спірних додаткових угод, що є наслідком визнання їх недійсними та повернення надмірно сплачених коштів, а також можливість прокурора звертатись до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі визначених органів, які належним чином не здійснюють покладених на них функцій.

Східний офіс Державної аудиторської служби України у надісланій на адресу апеляційного господарського суду заяві просить оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради також вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати.

Позивач-1 та позивач-2 звертають увагу апеляційного господарського суду на правову позицію Верховного суду, викладену, за їх твердженням, в аналогічній справі (постанова від 03.05.2018 у справі №922/3393/17) щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі продукції - "Масло вершкове в пачках (200 гр) ДСТУ 4399:2005 72,5-79,9); 6000 кілограм, ДК 021:2015, 15530000-2" з очікуваною вартістю 630 000,00 грн, що становить 105 грн за 1 кг.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro-публічні закупівлі" за UA-2017-01-30-001743-b (а.с. 145 т.1). Основним критерієм оцінки пропозицій та вибору переможця є ціна.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: ФОП Савченко Ю.В. з пропозицією 286 620,00 грн; ФОП Нетеса Л.І. з попередньою пропозицією 419 640,000 грн (остаточна пропозиція 399 900,00 грн) та ТОВ "МП Мрія" з попередньою пропозицією 495 000 грн (остаточна 400 000 грн).

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено ФОП Савченко Ю.В. з ціновою пропозицією 286 620,00 грн (ціна за вершкове масло 47,77 грн за 1 кг).

За результатами проведених торгів 14.03.2017 між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради (замовник) та ФОП Савченко Ю.М. (постачальник) укладено договір №144-Т на закупівлю товарів (надалі - договір), пунктом 1.2. якого визначено найменування та кількість товару, що підлягає поставці за договором, а саме: масло вершкове в пачках (200гр) 1 кг - 47 грн. 77 коп.; кількість товару, що підлягає поставці - 6 000 кг.; обсяги закупівлі товарі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Ціна договору становить 286 620 грн: масло 6 000 кг (п. 3.1. договору).

В подальшому між Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. було укладено 10 додаткових угод до договору (надалі - додаткові угоди №№1-10, а.с. 116-125 т.1) та збільшено ціну за одиницю товару на 10 %, без зміни суми договору, тобто із одночасним зменшенням кількості одиниць продукту закупівлі, а саме:

- додатковою угодою №1 від 20.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 52,54 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №2 від 21.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 57,79 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №3 від 22.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 63,57 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №4 від 23.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 69,92 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №5 від 24.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 76,91 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №6 від 27.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 84,61 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №7від 28.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 93,07 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №8 від 29.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 102,38 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №9 від 30.03.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 105,00 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено;

- додатковою угодою №10 від 17.04.2017 ціну за вершкове масло збільшено до 115,00 грн за 1 кг, обсяг закупівлі зменшено.

Згідно умов додаткових угод №№1-10, їх укладено в зв'язку зі змінами ринкової кон'юктури та росту цін в торговельній мережі на підставі довідок.

Передумовою укладення вищезазначених додаткових угод стали листи відповідача, адресовані голові тендерного комітету Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та довідки ТОВ "Александріт", КП "Олександрійський центральний ринок"(а.с.126-144 т. 1, 203-212т. 1).

В результаті укладення додаткових угод №№1-10 ціну за кілограм вершкового масла збільшено з 47,77 грн до 115 грн за 1 кг, тобто на 67,23 грн (140,74 % від первинної ціни), а кількість зменшено з 1710 кг до 695 кг, тобто на 1015 кг (у 2,5 рази від первинної кількості). Ціна стала вищою за пропозиції інших учасників під час проведення торгів.

Як стверджує прокурор, укладені між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. додаткові угоди №№1-10 суперечать вимогам ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки станом на дату їх укладення не підтверджено коливання ціни товару на ринку, що є підставою для збільшення ціни за одиницю товару на 10% без зміни суми договору.

Закон України "Про публічні закупівлі" передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону).

За ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону).

З укладених між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та ФОП Савченко Ю.М. додаткових угод №№1-10 вбачається, що ними збільшено ціну товару за договором на 10% кожного разу по кожній окремій угоді.

На підтвердження коливання ціни товару Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради надано до прокуратури довідки Комунального підприємства "Олександрійській центральний ринок" без номерів та дат, за змістом яких вартість масла вершкового в період з 20.03.2017 по 30.03.2017 є наступною: мінімальна ціна - 75 грн., максимальна ціна - 155 грн.

Як вбачається з довідок Комунального підприємства "Олександрійський центральний ринок" (а.с.46-53, т.1), вони не містять ні номеру, ні дати, а лише відомості станом на певну дату, що збігається з датою додаткових угод та свідчать про "ціну на масло вершкове". Такими довідками встановлено, що вартість вершкового масла в період з 20.03.2017 по 30.03.2017 становила: мінімальна ціна - 75 грн, максимальна ціна - 155 грн. Тобто ціна на товар була сталою та незмінною.

Окрім того, згідно довідок Комунального підприємства "Олександрійський центральний ринок" за 09.03.2017, 17.03.2017, 30.03.2017 щодо товару "масло 1 кг" мінімальна ціна становила 75 грн., максимальна ціна - 155 грн., що також є свідченням сталої та незмінної ціни як на дату укладення договору - 14.03.2017 так і на дати укладення додаткових угод №№1-10.

З експертних висновків В-127 від 02.03.2017 та В-305 від 30.05.2017 Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати вбачається, що експертом надана цінова інформація про ринкову вартість на молочні продукти виробника станом на 02.03.2017 та 30.05.2017 відповідно. За найменуванням товару "Масло "Селянське" 73%" ціна становить 99,59 - 135,10 грн за кг та є незмінною у обох висновках, що також свідчить про сталу ціну на такий товар.

У тендерній пропозиції ФОП Савченко Ю.М. брала зобов'язання постачати масло по ціні 47 грн. 77 коп. за 1 кг, при цьому нею зазначено про те, що вивчивши тендерну документацію та технічні вимоги, вона має можливість та погоджується виконати вимоги замовника та договору на відповідну суму; відповідачем зазначено у тендерній пропозиції про згоду дотримуватись її умов протягом 90 календарних днів з дня визначення переможця тендерних пропозицій (а.с. 19 т.2).

В матеріалах справи містяться Дані моніторингу роздрібних цін на продукти харчування на продовольчих ринках м. Олександрії, складені Управлінням економіки Олександрійської міської ради станом на 10.03.2017, 20.03.2017, 30.03.2017, 10.04.2017 (а.с.155, 157, 159, 161 т. 1), згідно яких ціна за 1 кг масла вершкового жирн. 72-73% становить: мінімальна - 75,00 грн, максимальна 132,00 грн.

Окрім того, у листі № 88/5105/15 від 12.02.2018 Олександрійської міської ради (а.с. 79 т.2) містяться відомості щодекадного моніторингу цін на товари, визначені у Переліку соціально значущих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2002 № 803 "Про заходи щодо проведення моніторингу цін і тарифів на споживчому ринку". Зокрема, станом на 20.03.2017, 30.03.2017 ціна на масло вершкове жирністю 72-73% становила в торгівельній мережі міста - 74,00-130,00 грн/кг, на продовольчих ринках міста - 75,00-132,00 грн/кг.

Згідно довідки ТОВ "Айсберг" (а.с. 80 т.2) середня ринкова ціна на товарному ринку регіону на масло вершкове (ДСТУ 4399:2005) в пачках 200 грамм станом на 14.03.2017, 20.03.2017-24.03.2017, 27.03.2017-30.03.2017 складала 47,70 грн за 1 кг.

У відповіді від 30.01.2018 на запит Комунальне підприємство "Олександрійський центральний ринок" (а.с. 81 т.2) повідомило, що ціна на масло вершкове станом на 09.03.2017, 17.03.2017, 30.03.2017: мінімальна - 75 грн., максимальна - 155 грн.

Аналізуючи вказані довідки різних суб'єктів (установ та організацій), колегія суддів не вбачає можливим зробити висновок про ціну на певний товар, оскільки у різних довідках вона різна, проте інформація у довідках одного і того ж суб'єкта свідчить про сталу ціну на об'єкт дослідження.

Отже, вказані відомості є свідченням сталої та незмінної ціни на товар закупівлі за договором як на дату укладення такого договору - 14.03.2017 та і на дати укладення додаткових угод №№ 1-10.

Відповідачем надано довідки ТОВ "Александріт" (а.с. 203-212 т.1) за період з 20.03.2017 по 17.04.2017, згідно яких в торговій мережі ринку відбулося підвищення ціни на масло вершкове в пачках (200 гр) 73% жирності ДСТУ 4399:2005 (без ГМО) за 1 кг з 47 грн. 77 коп. до 115 грн. відповідно, які не містять будь яких вихідних/вхідних даних реєстрації кореспонденції та викликають сумнів у суду щодо їх достовірності з урахування матеріалів справи та відомостей, що містяться у довідках інших установ та підприємств щодо незмінності ціни на товар.

Таким чином, відповідачем, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та положень укладеного договору, укладено додаткові угоди №№1-10, якими суттєво зменшено обсяги предмету закупівлі, а саме збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості товару, що закуповується, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації. Зазначене порушує основні принципи, що передбачені ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання зловживанням.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, порушення при укладенні спірних додаткових угод п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для їх визнання недійсними.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N42454/02, п.35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

У справі, що розглядається, заступник прокурора обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері публічних закупівель. З посиланням на практику ЄСПЧ у справі "Трегубенко проти України" заступник прокурора зазначив про те, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Водночас п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 с. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 N43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України.

Звертаючись до господарського суду з позовною заявою у даній справі, заступник прокурора послався на ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 та вказав, що правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає. Виконання зобов'язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі. Виплата коштів у зв'язку з укладенням додаткових угод зумовило витрату коштів, що негативно вплинуло на видаткову частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов'язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред'явлення позову.

Разом з цим, за твердженням заступника прокурора, а ні Східним офісом Держаудитслужби, а ні Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, не вжито заходів до оскарження додаткових угод до договору закупівлі та повернення безпідставно витрачених коштів до бюджету в судовому порядку.

Заступник прокурора послався на положення законодавства щодо державного регулювання і контролю у сфері закупівель та зазначив, що Східний офіс Держаудитслужби виконує функції захисту державних інтересів у вигляді належного дотримання суб'єктами норм чинного законодавства, тому він наділений правом захищати інтереси держави.

Заступником прокурора вказано, що Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради є головним розпорядником коштів та з його рахунків виділено кошти на оплату за договором. Управління забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів, здійснює фінансове, матеріально-технічне забезпечення підпорядкованих навчальних закладів. Окрім того, Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради є замовником державних закупівель послуг з харчування дітей і є стороною у спірному договору, а тому заступником прокурора визначено позивачем дане Управління.

За обґрунтуванням заступника прокурора, укладення оспорюваних додаткових угод всупереч норм Закону України "Про публічні закупівлі" є прямим порушенням законності в бюджетній сфері, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитися на державних інтересах та авторитеті держави. Тому підставою для звернення заступника прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є загроза порушень економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконних правочинів, чим може бути завдано шкоди бюджету у вигляді незаконних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Закупівля товару за вказаним Законом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

Законом встановлено, що замовником є органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів (ст. 1).

Згідно ст. 61 Закону України "Про освіту" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Вказана норма кореспондується із статтею 78 Закону України "Про освіту" в новій редакції від 05.09.2017.

Згідно ст.7-1 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг закупівель проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його органи на місцях.

Відповідно до ч. ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як зазначено в Положенні про Державну аудиторську службу України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, перевірки державних закупівель. Зокрема, згідно п.4 даного Положення здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про державні закупівлі; усуненням виявлених недоліків і порушень; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Постановою Кабінету Міністрів України №266 від 06.04.2016 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до п.1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України № 23 від 02.06.2017 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Донецькій, Запорізькій, Кіровоградській областях. Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальних одиниць за їх місцезнаходженням відповідно.

Таким чином, Східний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Кіровоградської області.

Правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов'язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону.

Таким чином, у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Відповідно до положення про Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, затвердженого рішенням міської ради №169 від 26.03.2011, Управління являється виконавчим органом Олександрійської міської ради. Управління фінансується за рахунок коштів міського бюджету, має самостійний баланс, рахунки в органах казначейства, печатку, власні бланки, здійснює фінансове, матеріально-технічне забезпечення підпорядкованих навчальних закладів. Начальник відділу є розпорядником коштів, які виділяються на утримання Управління. Окрім того, Управління забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів .

Держава забезпечує бюджетні асигнування на освіту, а також валютні асигнування на основну діяльність. Бюджетні асигнування на освіту та позабюджетні кошти не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням, що закріплено Законом України "Про освіту".

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно ч. 5 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет).

Правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Частиною 1 ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (субвенції) та місцевого бюджету, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ. Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Разом з тим, ні Східний офіс Державної аудиторської служби України, ні Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради не вжили заходів до усунення порушень Закону України "Про державні закупівлі" та оскарження додаткових угод до договору закупівлі у судовому порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість звернення заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради до господарського суду Кіровоградської області з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Щодо висновків Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 03.05.2018 у справі №922/3393/17, слід зазначити, що у вказаній постанові надано оцінку вимогам прокурора по суті заявлених вимог, будь-яких висновків щодо відсутності повноважень прокурора у цій справі постанова не містить.

Таким чином, позовні вимоги заступника прокурора, які заявлені в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради про визнання недійсними спірний додаткових угод є обґрунтованими, належним чином підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У позовній заяві зазначено, що Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на підставі додаткових угод №№1-10 до договору надмірно сплачено відповідачу бюджетних коштів на суму 163 533 грн. 71 коп.

Так, Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на виконання умов договору та додаткових угод №№1-10 проведено оплату згідно накладних за період з 10.04.2017 по 17.05.2017 за товар в кількості 969,4 кг на загальну суму 101 787 грн. та з 19.05.2017 по 31.12.2017 за товар в кількості 1 607,244 кг на загальну суму 184 833 грн. (а.с. 169-194 т. 1).

Таким чином, Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачено на користь ФОП Савченко Ю.М. 163 533 грн. 71 коп., отже, позовні вимоги заступника прокурора про стягнення з ФОП Савченко Ю.М. на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачених коштів в розмірі 163 533 грн. 71 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що Господарським судом Кіровоградської області обставини справи з'ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов'язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на ФОП Савченко Ю.М.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Савченко Юлії Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2018 у справі №912/895/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 23.01.2019).