ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2019 р. Справа №921/739/17-г/5

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

Желіка М.Б.

при секретарі Н. Кишенюк

за участю представників сторін:

від позивача: Старчик А.А.- представник на підставі довіреності №14/164 від 30.08.18;

від відповідача: не з'явився ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'', м.Київ, вх №14/4-711 від 07.05.18

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2018 (суддя Чопко Ю.О., м.Тернопіль, повний текст рішення складено 19.04.2018)

у справі № 921/739/17-г/5

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'', м.Київ

до відповідача Дочірнього підприємства ,,Газпостач'' Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'', м.Тернопіль

про стягнення 466 008,71 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.04.18 у справі №921/739/17-г/5 (суддя Чопко Ю.О.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'' до Дочірнього підприємства ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' про стягнення 466 008,71 грн.- задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' на користь Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'' -214 815,20 грн. пені, 36 378,32 грн. -3 % річних та 6990,13 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем неналежно виконано взяті на себе зобовязання щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно договору №16-184-Н від 30.12.15 природного газу, у звязку із чим дійшов висновку про правомірність нарахування пені в розмірі 429 630,39 грн. та 3 % річних в сумі 36 378,32 грн..

Окрім того, врахувавши майновий стан відповідача, дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 50%.

Не погоджуючись з даним рішення, позивач подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2018 у справі № 921/739/17-г/5 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій, а саме пені у сумі 214 815,20 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'' щодо стягнення штрафних санкцій, а саме пені у сумі 214 815,20 грн. у стягненні якої було відмовлено, задовилити у повному обсязі.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає наступні: суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені, повинен був об'єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання.

Господарський суд першої інстанції за аргументами скаржника не дослідив інтереси сторін, що призвело до порушення ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018 справу №921/739/17-г/5 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Орищин Г.В. та Желіку М.Б..

Ухвалою суду від 03.12.18 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Тернопільської області від 16.04.18 у справі № 921/739/17-г/5, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ,,Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'', зобовязано відповідача надати обгрунтований відзив на апеляційну скаргу та зупинено дію судового рішення господарського суду Тернопільської області від 16.04.18 у вищенаведеній справі.

Ухвалою суду від 04.12.18 розгляд справи №921/739/17-г/5 призначено на 22.01.19.

В судовому засіданні 22.01.19 зявився представник скаржника, подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомленний про дату, час та місце розгляду спору, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживаня чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає відповідача належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без його участі.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в особі директора Департаменту реалізації газу Лужанського В.Г., який діяв на підставі довіреності №14-121 від 15.12.2015р. (далі Продавець) та Дочірнім підприємством "Газпостач" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", в особі заступника директора з постачання та обліку газу Голоюхи Г.Ю., яка діяла на підставі довіреності №8 від 15.12.2015р. (далі Покупець), на підставі Закону України "Про ринок природного газу", постанови КМУ №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) та іншими нормативними актами укладено договір №16-184-Н купівлі-продажу природного газу (далі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця у 2016 році природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

На виконання умов укладеного між сторонами договору №16-184-Н від 30.12.2015р., позивач за період з січня 2016р. по вересень 2016р. поставив, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу за січень 2016р. на суму 65 290 004,32 грн., лютий 2016р. на суму 41 650 450,88 грн., березень 2016р. на суму 76 630 691,26 грн. квітень 2016р. на суму 36 370 496,59 грн., травень 2016р. на суму 19 854 993,11 грн., червень 2016р. на суму 13 995 626,39 грн., липень 2016р. на суму 13 618 249,76 грн. серпень 2016р. на суму 14 464 182,89 грн. та вересень 2016р на суму 16 574 424,22 грн., підписаними представниками сторін та завіреними печатками сторін, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 договору за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем п. 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом першої інстанції встановлено, що основний борг за договором №16-184-Н купівлі - продажу природного газу від 30.12.2015 відповідачем погашено, проте розрахунки за поставлений природний газ згідно договору № 16-184-Н відповідачем проводились несвоєчасно, а відтак, позивачем були обґрунтовано нараховані відповідачу штрафні санкції, а саме 429 630,39 грн. пені та 36 378,32 грн. 3% річних.

У частині задоволення позовних вимог про стягнення 36 378,32 грн. 3% річних рішення місцевого господарського суду ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не оскаржується, колегією суддів апеляційної інстанції в цій частині його визнано обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Щодо зменшення судом першої інстанції розміру пені на 50 %, колегія суддів зазначає наступне:

Так, пунктом 7.2 договору сторони встановили, що у разі порушення строків оплати, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пенею відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про застосування судом положення ч.1 ст.233 ГК України, яка передбачає право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Відповідач у вказаному клопотанні просив зменшити розмір пені до 10%, з посиланням на те, що на сьогоднішній день Дочірнє підприємство ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' перебуває у важкому фінансовому стані, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2016 та копією Балансу на 31.12.16.

Згідно зі ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

В обґрунтування клопотання про зменшення пені Дочірнє підприємство ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' наголошує на тому, що на нього покладено обов'язок забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, що використовується для забезпечення постачання природного газу мешканцям міста Тернопіль та Тернопільського району. Отже відповідач не є фактичним споживачем природного газу, а цей газ реалізовується відповідно до умов договору виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідач стверджує, що в нього наявна значна дебіторська заборгованість (станом на 01.01.16 заборгованість за спожитий природний газ споживачами-юридичними особами (бюджет, промисловість, компобут та ін.) склала 4540089,73 грн., побутовими споживачами- 50415500,00 грн. Окрім того, відповідач зазначає, що він позбавлений можливості стягувати пеню із побутових споживачів.

Серед іншого, відповідач зазначає, що Дочірнє підприємство ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' веде претензійно-позовну роботу із споживачами. Однак, боржники здебільшого, щоб уникнути винесення проти них негативних судових рішень, недобросовісно користуються процесуальними правами та використовують різноманітні можливості щоб затягнути у часі судовий розгляд справ. Такі дії недобросовісних споживачів природного газу роблять неможливим належне виконання Дочірнім підприємством ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' своїх грошових зобов'язань перед газопостачальними підприємствами, в тому числі, і такими, як підприємство позивача.

З огляду на наведені обставини відповідач зазначає, що Дочірнє підприємство ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'' доклало всіх зусиль для забезпечення належного виконання своїх зобов'язань, які виникли на підставі спірного договору.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами, виникнення і існування яких не залежить від волі Дочірнього підприємства ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз'', відповідач вимушений був порушити встановлений договором строк виконання грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Частково задовольняючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, нарахованої на прострочену заборгованість на підставі договору № 16-184-Н від 30.12.15, місцевий господарський суд врахував соціально значимий статус відповідача, також взяв до уваги те, що на час вирішення спору основний борг за газ повністю погашений, а нараховані позивачем санкції у вигляді пені при їх сплаті істотно зменшать фінансові можливості Дочірнього підприємства ,,Газпостач'' публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Тернопільміськгаз''. Судова колегія враховуючи баланс інтересів сторін, ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором вважає правомірним та об'єктивним зменшення пені на 50% що складає - 214 815,20 грн.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Окрім того, колегія суддів вважає обгрунтованим та підставним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 16.04.2018 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 16.04.2018 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2018 у справі № 921/739/17-г/5 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія ,,Нафтогаз України'', м.Тернопіль без задоволення.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 28 січня 2019 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.

суддя Желік М.Б.