номер провадження справи 28/101/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 Справа № 908/1923/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Федорова Олена Владиславівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні при секретарі Лінчук А.В. в загальному позовному провадженні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Трусової Людмили Андріївни (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2)

до відповідача: Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71110, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, буд. 3)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Запорізька обласна державна адміністрація (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приазовський національний природний парк (72319, Запорізька обл., м.Мелітополь, вул. Алексєєва, 1)

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим (продовженим)

Представники сторін:

від позивача: Трусов С.В., довіреність № б/н від 06.04.2017, присутній;

від відповідача: Чонгов Ю.І., довіреність № 01-42/0016 від 09.01.2019, представник;

від третьої особи-1: Лисогор С.Л., довіреність № 08-46/4512 від 21.12.2018, представник;

від третьої особи-2: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Трусова Людмила Андріївна звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Запорізької обласної державної адміністрації про визнання договору оренди землі від 10.07.2007, зареєстрованого 24.07.2007 у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України" за № 23, поновленим на той самий строк і тих самих умовах в редакції додаткової угоди позивача.

Підставою для звернення з позовом до суду зазначено безпідставну відмову відповідача у поновленні (продовженні) договору оренди земельної ділянки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.09.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/101/18. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 08.11.2018.

Від відповідача 30.10.2018 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Вказує, що з 01.01.2013 відповідно до приписів законодавства повноваження з розпорядження орендованою земельною ділянкою перейшли до Запорізької обласної державної адміністрації. У зв'язку з цим вважає, що підстави для поновлення договору оренди землі відсутні, а позивач має вирішувати питання про користування земельною ділянкою шляхом укладання нового договору оренди землі із Запорізькою обласною державною адміністрацією. Крім того, зазначає, що розпорядженням Бердянської районної адміністрації від 17.11.2009 №646 «Про затвердження землевпорядної документації щодо встановлення водоохоронної зони і прибережної захисної смуги Азовського моря на території Луначарської і Дмитрівської сільських рад» був затверджений проект землеустрою з встановленням прибережної захисної смуги. На даний час орендована земельна ділянка знаходиться на території, яка даним проектом землеустрою включена до прибережної захисної смуги та віднесена до категорії земель рекреаційного призначення. Також згідно з Указом Президента України від 10.02.2010 №154/10 «Про створення Приазовського національного природного парку» ця територія входить до вказаного парку як узбережжя Азовського моря. Відповідач вказує, що ця земельна ділянка відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України належить до земель водного фонду. Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України відповідач не має повноважень щодо розпорядження землями водного фонду та рекреаційного призначення для мети житлової та громадської забудови, що є цільовим призначенням земельної ділянки за договором оренди, укладеним між сторонами.

Також відповідач подав клопотання про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Третя особа-1 надала 02.11.2018 письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а питання укладення договору оренди землі має бути вирішено в загальному порядку шляхом звернення до Запорізької обласної державної адміністрації за умови надання згоди від Приазовського національного природного парку.

Крім того, третя особа-1 подала клопотання про залучення Приазовського національного природного парку до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а також клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення подібного спору за статтею 33 Закону України «Про оренду землі» у справі №920/739/17 в касаційному порядку.

Позивач надав 08.11.2018 відповідь на відзив, в якій зауважив, що укладення нового договору оренди не є предметом розгляду в даній справі, а відповідно до обставин справи наявні підстави для поновлення договору оренди землі із орендодавцем - відповідачем. Також зауважив, що за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка зареєстрована за відповідачем, а у Приазовського національного природного парку відсутній проект землеустрою, не отримано державний акт на право користування землею, межі Парку в натуру не винесені, межові знаки не встановлені. Не винесені в натуру і межі прибережної захисної смуги, межові знаки не встановлені. Крім того, відзначає, що при розробці проекту землеустрою орендованої позивачем земельної ділянки відстань земельної ділянки від урізу води моря складала близько 50 метрів. Зараз ця відстань складає лише 15-20 метрів, що, на думку позивача, свідчить про природне поглинання морем прибережної смуги моря у цьому регіоні, що призводить до зміни фактичної площі та меж Парку та прибережної захисної смуги.

Ухвалою від 08.11.2018 розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приазовський національний природний парк, провадження у справі №908/1923/18 зупинено до перегляду судового рішення у справі №920/739/17 палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зобов'язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №908/1923/18.

Ухвалою від 27.11.2018 поновлено провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19.12.2018.

17.12.2018 від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких зазначено, що спірна земельна ділянка була передана в оренду до утворення Приазовського національного природного парку та входить до господарської зони Парку, що підтверджується Положенням про Приазовський національний природний парк. Третя особа-2 просить суд розглянути справу за наявними матеріалами.

18.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає, що підстави для задоволення позову відсутні.

19.12.2018 позивачем подано додаткові письмові пояснення по суті спору та клопотання про здійснення розгляду справи по суті після закінчення підготовчого засідання.

Ухвалою від 19.12.2018 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті на 10.01.2019.

21.12.2018 від відповідача та третьої особи-1 надійшли відзиви на позов, відповідно до яких відповідач та третя особа-1 вважають, що договір оренди припинився в силу приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у зв'язку з недосягненням сторонами домовленості щодо укладення договору на новий строк. Зауважують, що орендована земельна ділянка не є власністю відповідача і посилання на витяг з Державного земельного кадастру на підтвердження цього є некоректним. Вважають, що направлення повідомлення про продовження договору оренди землі органу виконавчої влади, який не наділений правом розпоряджатися землею і втратив статус орендодавця, не означає виникнення договірних відносин між позивачем та Запорізькою обласною державною адміністрацією.

В судовому засіданні 10.01.2019 були присутні представники позивача, відповідача та третьої особи-1. Відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

В судове засідання з'явився представник позивача Трусов С.В., в підтвердження повноважень яких надано суду відповідну довіреність. Однак до участі у справі в якості представника судом допущений не був, оскільки в силу вимог Закону України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII представництво у судах першої інстанції здійснюється виключно прокурором або адвокатом. Надана представником відповідача суду довіреність на право представляти позивача у суді є неналежною. Жодних інших належних документів, що підтверджують повноваження представника позивача, суду надано не було.

Представники відповідача та третьої особи-1 проти позовних вимог заперечили, просили в позові відмовити.

Представник третьої особи-2 в судове засідання не з'явився, раніше було надано клопотання розглядати справу за наявними матеріалами.

По закінченні судового засідання 10.01.2018 судом прийнято рішення та проголошено його вступну та резолютивну частини.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи-1, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2007 в.о. голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області видано розпорядження №455 «Про передачу земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування торговельного кіоску». Даним розпорядженням затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємцю Трусовій Людмилі Андріївні із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області для будівництва та обслуговування торговельного кіоску з літнім майданчиком по реалізації продуктів харчування». Вирішено передати в оренду терміном на 10 років приватному підприємцю Трусовій Людмилі Андріївні земельну ділянку загальною площею 0,0164 га, в тому числі забудовані землі 0,0164 га, із земель державної власності, що перебувають в запасі на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області для будівництва та обслуговування торговельного кіоску з літнім майданчиком по реалізації продуктів харчування.

10.07.2007 Бердянською районною державною адміністрацією (орендодавець, відповідач) та фізичною особою-підприємцем Трусовою Людмилою Андріївною (орендар, позивач) укладено договір оренди землі, за умовами пунктів 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0164 га, у тому числі забудовані землі - 0,0164 га, яка має цільове призначення «землі іншого призначення (для будівництва та обслуговування торговельного кіоску з літнім майданчиком по реалізації продуктів харчування)» та знаходиться на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Відповідно до пунктів 15, 16 договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торговельного кіоску з літнім майданчиком по реалізації продуктів харчування. Цільове призначення земельної ділянки - землі іншого призначення.

Згідно з п. 18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням технічної документації.

Пунктом 43 договору встановлено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України», про що вчинено запис у Державному реєстрі земель 24.07.2007 за №23.

Земельна ділянка має кадастровий номер :01:006:0098.

Земельна ділянка передана орендарю в користування за актом прийому-передачі земельної ділянки згідно з актом про визначення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, на орендованій земельній ділянці позивачем був збудований торговельний кіоск з літнім майданчиком.

Рішенням виконавчого комітету Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області від 21.09.2011 №112 відповідно до ст. ст. 30, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» присвоєно поштову адресу торговельному павільйону з літнім майданчиком: Запорізька область, Бердянський район, село Луначарське, вул. Морська, 1-А.

24.01.2014 Трусовій Людмилі Андріївні видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №16647322, яким засвідчено право власності на будівлю, торговельний кіоск з літнім майданчиком по вул. Морській, 1-А в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області площею 24,4 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2014 №16648960 вказаний об'єкт нерухомого майна складається з основної будівлі «А» площею 24,4 кв.м., навісу «Б» площею 85,3 кв.м., вбиральні-душу «В».

Пунктом 37 договору оренди землі встановлено, що дія договору припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а також в інших випадках, передбачених законом.

У п. 8 договору зазначено, що договір укладено на 10 років (до серпня 2016 року). Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Маючи намір продовжити користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, позивач 18.02.2016 звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення про поновлення строку дії договору на наступні 10 років шляхом укладення додаткової угоди відповідно до діючого законодавства. До заяви було додано проект додаткової угоди.

Як вбачається з даного проекту, умови додаткової угоди стосувалися тільки продовження (поновлення) договору оренди на наступні 10 років (до серпня 2026 року). Інші умови залишено без змін.

Розглянувши дане звернення, відповідач листом від 18.03.2016 №0380/01-29 витребував у позивача витяг з Державного земельного кадастру про орендовану земельну ділянку для прийняття рішення щодо укладання додаткової угоди.

01.04.2016 позивач надав витяг про земельну ділянку відповідачу.

Оскільки відповідач виявив розбіжності в наданих позивачем документах, листом від 29.04.2016 №0807/01-29 відповідач запросив у позивача додатково довідку про грошову оцінку земельної ділянки.

01.07.2016 позивач отримав витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2016 рік.

У зв'язку із закінченням строку договору оренди землі в серпні 2016 року позивач вдруге 18.11.2016 надіслав відповідачу проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з аналогічними умовами.

У відповідь на звернення позивача про поновлення договору оренди землі відповідач листом від 05.12.2016 №3054/01-29 повідомив позивача, що відповідач не може укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі у зв'язку з відсутністю на це повноважень відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України. Роз'яснив, що для отримання земельної ділянки в оренду позивачу слід звернутися до Запорізької обласної державної адміністрації (третя особа-1 у справі).

21.12.2016 позивач звернувся до третьої особи-1 із заявою про поновлення строку дії договору оренди землі на 49 років шляхом укладення відповідної угоди згідно діючого законодавства.

На цей лист третя особа-1 надала відповідь листом від 03.03.2017 №03-01/0438, в якому повідомила, що для приведення договору оренди землі у відповідність до вимог діючого законодавства необхідно сторону договору - орендодавця (Бердянську райдержадміністрацію) замінити на Запорізьку обласну державну адміністрацію, надати відповідне розпорядження голови Бердянської райдержадміністрації про заміну сторони договору, а також довідку податкового органу про відсутність заборгованості з орендної плати, витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та завірену копію технічного паспорту на будівлі і споруди.

На запит позивача Міжрайонне управління Держгеокадастру у Бердянському районі та м. Бердянську Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 22.03.2017 №0-8-0.171-6/116-17 надало копію технічної документації з нормативної грошової оцінки землі та повідомило, що дана оцінка була проведена в 2007 році та потребує оновлення не рідше, ніж один раз на сім-десять років.

21.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про заміну орендодавця за договором, а також про видачу рішення щодо затвердження технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідач повідомив позивача листом від 13.04.2017 №0975/01-219, що для прийняття рішення про заміну орендодавця за договором відповідач направив третій особі-1 лист про надання відповідного погодження.

13.07.2017 позивач направила лист до третьої особи-1 та відповідача щодо прийняття рішення про поновлення договору оренди землі.

На цей лист відповідач повідомив позивача листом від 18.08.2017 №2123/01-29 про здійснення перевірки по земельній ділянці.

18.12.2017 позивач повідомив відповідача в письмовому зверненні про те, що не заперечує та погоджує заміну орендодавця з відповідача на третю-особу-1, у зв'язку з чим просив видати відповідне розпорядження про заміну сторони договору.

Відповідач на це звернення відповів листом від 27.12.2017 №3848/01-29 про те, що не заперечує проти заміни орендодавця за договором, однак, враховуючи те, що відповідач втратив повноваження з розпорядження відповідною земельною ділянкою, зауважив, що заміна орендодавця має відбуватися виключно за погодженням з розпорядником земель. Також зазначив, що позивач не позбавлений права укласти з новим розпорядником земель новий договір оренди землі.

Третя особа-1 повідомила відповідача листом від 22.12.2017 №01686/08-32 про направлення запитів до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, а також до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України щодо надання роз'яснень.

30.01.2018 та 13.03.2018 позивач знов направив до третьої особи-1 звернення щодо вирішення питання про поновлення договору оренди землі.

На ці звернення третя особа-1 надала відповідь листом від 26.07.2018 №01686/08-32, в якому повідомила, що господарський об'єкт позивача належить до закладів громадського харчування, а не підприємств торгівлі, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням жителів територіальної громади. Тому, за висновком третьої особи-1, укладений між позивачем та відповідачем договір оренди є нікчемним. Також третя особа-1 повідомила, що відповідно до листа Приазовського національного природного парку від 13.06.2018 №428/13-04 земельна ділянка розташована в господарській зоні парку і господарська діяльність на ній може проводитись без обмежень, якщо вона не призводить до погіршення екологічного стану навколишнього природного середовища. Враховуючи вказаний лист, третя особа-1 запропонувала позивачу звернутись до Приазовського національного природного парку для отримання згоди на розміщення на цій земельній ділянці господарського об'єкту, а після отримання зазначеної згоди - звернутись до третьої особи-1 для надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та відповідним пакетом документів.

Таким чином, відповідно до цього листа третя особа-1 запропонувала позивачу вирішити питання оренди земельної ділянки шляхом укладення нового договору оренди землі. Це також було підтверджено в наступному листі третьої особи-1 до позивача від 30.08.2018 №07280/08-40.

10.09.2018 позивач звернувся до відповідача з повідомленням, відповідно до якого вважає договір оренди землі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, на підставі яких він був укладений, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки орендодавець протягом місяця після закінчення терміну дії договору не висловив заперечень проти поновлення договору. До вказаного листа був доданий проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах на 10 років.

Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо поновлення договору оренди землі, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про визнання договору оренди поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в редакції додаткової угоди позивача.

Спірні правовідносини сторін є господарськими і регулюються спеціальним Законом України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на момент закінчення терміну дії договору оренди землі (серпень 2016 року) було визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Виходячи з наведених норм, зокрема ч. 2 ст. 33 Закону, орендар зобов'язаний повідомити про намір укласти договір оренди саме орендодавця та у строк, визначений договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Тобто вказаною нормою не обмежено право орендаря повідомити орендодавця про намір продовжити орендні відносини раніше встановленого строку.

Орендодавцем за договором оренди від 10.07.2007 є Бердянська районна державна адміністрація Запорізької області.

Пунктом 8 договору зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Матеріали справи свідчать, що орендар завчасно (18.02.2016) звернувся до орендодавця із заявою про прийняття рішення про поновлення строку дії договору на наступні 10 років шляхом укладення додаткової угоди відповідно до діючого законодавства. До заяви було додано проект додаткової угоди. Тобто заява стосувалась укладення договору оренди на тих самих умовах на новий період.

На момент закінчення строку дії договору (серпень 2016 року) та протягом місяця після закінчення строку дії договору орендодавець не прийняв рішення про поновлення договору оренди землі, додаткову угоду про поновлення договору оренди не підписав, а також не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

У той же час, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату. Відповідно до акту №1211-07 від 22.08.2018 Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області позивач не має заборгованості із орендної плати станом на 17.08.2018.

У справі відсутні будь-які докази неналежного виконання відповідачем умов договору оренди землі.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі 3594/375/17-ц з приводу застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» викладені правові висновки про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Враховуючи викладене, наявні фактичні та правові підстави для поновлення договору оренди землі на тих самих умовах на той самий строк.

Суд враховує, що відповідно до приписів ч. ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» сторонами в місячний строк має бути укладена додаткова угода про поновлення договору оренди землі. Проте норми закону не покладають такий обов'язок саме на орендаря, а визначають, що додаткова угода укладається сторонами.

Відповідач не укладає додаткову угоду з позивачем, оскільки вважає, що у відповідача відсутні повноваження орендодавця і договір має укладатися в загальному порядку з належним розпорядником земель - Запорізькою обласною державною адміністрацією.

Як вбачається з матеріалів справи, орендована земельна ділянка знаходиться поза межами с. Луначарське на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

На момент укладення договору оренди землі від 10.07.2007 відповідач відповідно до п. 12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ був вправі розпоряджатися орендованою земельною ділянкою.

Так, вказаним пунктом 12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ було передбачено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади.

З 01.01.2013 набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, яким виключені положення пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності надані частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України обласним державним адміністраціям.

Проте суд зазначає, що в договір оренди не вносилися зміни в частині визначення нового орендодавця за договором у зв'язку з вищезазначеними змінами в законодавстві.

Відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди землі зазначена обставина (перехід повноважень з розпорядження орендованою земельною ділянкою до іншого органу) не є підставою для припинення договору оренди землі.

Отже, у зв'язку зі зміною розпорядника земель договір оренди не припинився та продовжував діяти. Орендодавцем за договором оренди землі залишився відповідач.

У той же час, норми ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» покладають на орендаря обов'язок направити повідомлення про намір укласти договір оренди на новий строк з проектом додаткової угоди саме орендодавцю за договором, тобто Бердянській районній державній адміністрації Запорізької області.

Зазначене повідомлення було своєчасно направлено відповідачу з проектом додаткової угоди.

Виходячи з цього, відповідно до норм ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на уповноваженого керівника Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області покладався обов'язок підписати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі без прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади про поновлення договору оренди землі.

Невчинення відповідачем дій щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди в місячний строк за наявності підстав для такого поновлення є порушенням ч. ч. 8, 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та прав позивача, який є добросовісним користувачем земельної ділянки.

Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. При цьому у ч. 2 ст. 16 ЦК України зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оскільки в даному випадку наявні всі обставини, які є підставами для поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», однак відповідач зволікає з укладенням додаткової угоди про поновлення договору, ефективним способом захисту прав позивача, який спроможний відновити права позивача на користування земельною ділянкою, є визнання договору оренди землі поновленим на той самий строк на тих самих умовах, на які його було укладено (10 років) в редакції додаткової угоди позивача.

Доводи відповідача, а також третьої особи-1, яка вважає себе належним розпорядником земельної ділянки, про те, що договір оренди припинився у зв'язку з недосягненням сторонами згоди щодо укладення договору, суд вважає безпідставними, оскільки норми ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» пов'язують факт припинення переважного права на укладання договору оренди відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, тобто коли сторони вступили в переговорний процес щодо укладання нового договору оренди землі. В даному випадку наявні підстави для автоматичного поновлення договору оренди відповідно до положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки орендодавець не скористався правом висловити заперечення проти поновлення договору. Це інша підстава для поновлення договору оренди, аніж ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

Також суд зауважує, що на момент закінчення договору оренди землі ні відповідач, ні третя особа-1 не визначилися щодо того, яким чином слід оформити подальші орендні відносини щодо користування орендованою земельною ділянкою.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на запит відповідача повідомила в листі від 20.07.2016 про те, що за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0164 га належить до земель державної власності і право власності на неї зареєстровано за Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області 24.07.2007.

На численні запити позивача, які направлялись позивачем відповідачу та третій особі-1, протягом майже двох років не було надано чіткої відповіді, з яким органом та в якому порядку слід укладати договір оренди, що призвело до ситуації правової невизначеності для позивача.

Стосовно доводів відповідача про зміну цільового призначення земельної ділянки, зокрема, на землі водного та рекреаційного призначення, суд зазначає, що жодного доказу на підтвердження цих обставин відповідачем не надано.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В матеріалах справи наявні витяги з Державного земельного кадастру про орендовану земельну ділянку, з яких вбачається, що вона належить до категорії земель житлової та громадської забудови (В.03.07). Зазначене цільове призначення відповідає умовам договору оренди землі, відповідно до яких земельна ділянка надана позивачу для будівництва та обслуговування торгівельного кіоску.

Відповідач надав розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації від 17.11.2009 №646, яким затверджені «Технічна документація щодо інвентаризації земель, які намічені до включення в межі водоохоронної зони на території Луначарської сільської ради Бердянського району», а також «Проект землеустрою зі встановлення водоохоронної зони і прибережної захисної смуги Азовського моря з відображенням перспективи розширення земель рекреаційного призначення на території Луначарської сільської ради Бердянського району». Також переведено із категорії земель сільськогосподарського призначення державної власності до категорії земель водного фонду державної власності земельну ділянку площею 63,8006 га на території Луначарської сільської ради.

Проте суд зазначає, що самої технічної документації та проекту землеустрою зі встановлення водоохоронної зони і прибережної захисної смуги, які були затверджені даним розпорядженням, відповідачем не надано.

Також не надано доказів на підтвердження того, що саме орендована земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0098 входить у зону прибережної захисної смуги та належить до земель водного фонду.

Стосовно доводів відповідача та третьої особи-1 про необхідність погодження передачі земельної ділянки в оренду з Приазовським національним природним парком суд зауважує, що відповідач та третя особа-1 не обґрунтували нормативно необхідності надання такого погодження.

В матеріалах справи наявний лист Приазовського національного природного парку №375/13-04 від 30.05.2018 на адресу Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької облдержадміністрації, в якому повідомляється про те, що зазначена у запиті земельна ділянка згідно кадастрового номеру у Публічній кадастровій карті України входить до складу Приазовського НПП без вилучення у землевласника. У зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка розташована в господарській зоні Парку традиційна господарська діяльність на ній може проводитись без обмежень, якщо вона не призводить до погіршення екологічного стану навколишнього природного середовища.

Запит стосувався земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0098 площею 0,0164 га, розташованої на території Азовської (Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області, що вбачається з листа Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької облдержадміністрації від 29.05.2018 №02.1-26/03.3/552 на адресу Приазовського національного природного парку.

В листі Приазовського національного природного парку від 13.06.2018 №428/13-04 на адресу третьої особи-1 повідомляється, що земельна ділянка була надана в оренду позивачу у 2007 році (до створення Парку).

Так, Указом Президента України «Про створення Приазовського національного природного парку» на території Бердянського, Мелітопольського, Приазовського, Якимівського районів, міст Бердянська та Мелітополя Запорізької області був створений Приазовський національний природний парк. До території Приазовського національного природного парку погоджено в установленому порядку включення 78126,9 га земель, у тому числі 1361,84 га земель запасу Бердянської районної державної адміністрації. Зазначені обставини відображені в Положенні про Приазовський національний природний парк, яке затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 15.11.2010 №517.

Відповідно до п. 4.3.4 Положення про Приазовський національний природний парк в межах господарської зони проводиться господарська діяльність, знаходиться земельні ділянки землекористувачів, що включені до складу Парку, на яких господарська діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів та біосферних заповідників.

Разом із цим суд зауважує, що суду не надано належних та допустимих доказів (відповідної землевпорядної документації) на підтвердження того, що орендована земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0098 входить до території Приазовського національного природного парку.

У письмових поясненнях до суду Приазовський національний природний парк повідомив, що орендована земельна ділянка входить в господарську зону Парку, однак на даний час проект землеустрою Приазовського НПП не розроблявся, межі парку в натурі, на місцевості не встановлені.

Позивач надав у справу копію договору про співробітництво №25 від 15.07.2013, укладеного позивачем з Державною природоохоронною установою «Приазовський національний природний парк», відповідно до п. 1.2 якого Приазовський НПП бере до уваги, що ФОП Трусова Л.А. має на законних підставах в оренді земельну ділянку в межах зони регульованої рекреації Приазовського НПП площею 164 кв.м. на території Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області за адресою: с. Луначарське, вул. Морська, 1-а, для будівництва та обслуговування торговельного кіоску з літнім майданчиком по реалізації продуктів харчування, що не суперечить режиму використання зони регульованої рекреації Приазовського НПП.

Також відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.4 договору про закріплення майна на праві господарського відання №26 від 15.07.2013, укладеного позивачем із Приазовським НПП, позивач передала Приазовському НПП у тимчасове безоплатне господарське відання (користування) майно: три металеві контейнери (побутові вагончики), розташовані на території Парку для виконання покладених на Парк завдань і повноважень щодо організації постійного пункту контролю (базування) інспекторів державної охорони Бердянського природоохоронного науково-дослідного відділення Приазовського НПП, охорони території парку, контролю за додержанням режиму території, наукового моніторингу, зберігання майна Парку, створення умов для організації рекреаційної діяльності тощо.

Отже, між позивачем та Приазовським національним природним парком врегульовані питання здійснення господарської діяльності в межах території Парку.

Враховуючи зазначене, відповідачем не доведено правових підстав для відмови в укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з підстав знаходження орендованої земельної ділянки в межах Парку.

Таким чином, враховуючи всі встановлені судом обставини, суд задовольнив позовні вимоги про поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн., які були сплаченні позивачем при поданні позову, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця Трусової Людмили Андріївни (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71110, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, буд. 3, ідентифікаційний код 02140840) про поновлення договору оренди землі від 10.07.2007, зареєстрованого 24.07.2007 у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України» за №23, задовольнити.

Визнати договір оренди землі від 10.07.2007, зареєстрований 24.07.2007 у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України» за №23 поновленим на той самий строк і на тих самих умовах у наступній редакції додаткової угоди:

«ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.07.2007р.

(зареєстрованого 24.07.2007 р. за №23)

м. Бердянськ Запорізька область «____»____________________ р.

Орендодавець Бердянська районна державна адміністрація в особі ___________________________________, діючого на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації», з одного боку, та орендар Фізична особа - підприємець Трусова Людмила Андріївна, яка діє на підставі свідоцтва ВОО №222578 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.11.2004 року, з другого боку, уклали дану додаткову угоду до договору оренди землі від 10.07.2007 р. про наступне:

1. Поновити термін дії договору оренди землі від 10.07.20017 р., зареєстрованого 24.07.2007 р. у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України» за №23 на той самий строк на 10 (десять) років на тих самих умовах.

2. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Право оренди підлягає обов'язковій реєстрації.

4. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі від 10.07.2007 р., зареєстрованого у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті по земельним ресурсам України» за №23, складена у трьох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та для органу, який проводить державну реєстрацію речових прав.

Реквізити сторін.»

Стягнути з Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області (71110, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Перемоги, буд. 3, ідентифікаційний код 02140840) на користь фізичної особи-підприємця Трусової Людмили Андріївни (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.01.2019.

Суддя О.В.Федорова