ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" січня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/142/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс (67543, Одеська обл., Комінтернівський (Лиманський) рн, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-305/19 від 21.01.2019 року подану у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс (67543, Одеська обл., Комінтернівський (Лиманський) рн, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60);

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14); 2. Державний реєстратор Одеської дирекції Державного підприємства поштового звязку „Укрпошта ОСОБА_2 (65023, м. Одеса, вул. Дворянська, 14)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. Одеська міська рада (65004, м. Одеса, площа Думська, 1) 2. Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Преображенський (65011, м. Одеса, вул. Пушкінська, 58)

про визнання права власності на житлову будівлю, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 21.01.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_1 інфраструктури України та державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового звязку „Укрпошта ОСОБА_2, в якій просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс право власності на нежитлову будівлю фасадного флігеля, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, буд. 4, яка в цілому складається з нежитлової будівлі літ. „Б, загальною площею 733,6 кв.м. та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового звязку „Укрпошта ОСОБА_2 за індексним номером 32064707 від 26.10.2016 року про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис №17133994 про реєстрацію за ОСОБА_1 інфраструктури України права державної власності на будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю) загальною площею 740,8 кв.м, літ. „Б службовий будинок за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незаконне здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 інфраструктури України на обєкт нерухомості нежитлову будівлю за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4 та стверджує, що зазначений нерухомий обєкт з 2013 року є власністю позивача на підставі договору купівлі-продажу, який укладено 23.12.2013р. між ТОВ „Руд-Транс та ТОВ „Торговий дім „Преображенський та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №4069 про що було внесено в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 23.12.2013р. запис про право власності: 4008163. При цьому позивач посилається на те, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2010р. по справі №20-30/224-07-6315, залишеною без змін було задоволено зустрічний позов Одеської міської ради та визнано право власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлову будівлю фасадного флігеля, яка складається з нежитлової будівлі за літ. „Б, площею 740,8 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, пров. Нахімова, 4. Водночас, позивач зазначає, що на підставі Рішення Одеської міської ради №821-VI від 08.07.2011р. „Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2011 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради нежилу будівлю фасадного флігелю загальною площею 740,8 кв.м., пров. Нахімова, 4 було передано для викупу за гроші та яку 09.08.2012 року придбало ТОВ „Торговий дім „Преображенський за договором купівлі-продажу, предметом якого є індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлової будівлі фасадного флігеля, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4 та в цілому складається з нежитлової будівлі літ. „Б, загальною площею 733,6 кв.м. При цьому, як стверджує позивач, різниця у площі виникла після проведення технічної інвентаризації та складанні нового технічного паспорту дійсна площа спірного обєкта становить 733,6 кв.м. Більш того, позивач зазначає, що будучи власником спірного обєкта з 2013 року, ним було також придбано у територіальної громади м. Одеси земельну ділянку, яка розташована під спірною будівлею, за таких обставин позивач вважає, що він є єдиним законним власником спірної будівлі. Однак позивачу в подальшому стало відомо, що 26.10.2016 року державним реєстратором Одеської дирекції Державного підприємства поштового звязку „Укрпошта ОСОБА_2 було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32064707 від 26.10.2016р., на підставі якого до реєстру внесено запис №17133994 від 24.10.2016р. про реєстрацію права державної власності на спірну нежитлову будівлю з присвоєнням нового реєстраційного номеру:101, що свідчить за думкою позивача про те, що наразі спірний обєкт перебуває у власності як ТОВ „Руд-Транс так і ОСОБА_1 інфраструктури України, чим за думкою позивача, державним реєстратором при здійсненні відповідної реєстрації на будівлю порушено право власності позивача. Більш того, позивач посилається на порушення держаним реєстратором порядку проведення такої реєстрації, а саме щодо здійснення реєстраційних дій на підставі ухвали суду від 12.02.2016р. по справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080. Правовими підставами для звернення з відповідним позовом позивачем визначено положення ст.ст. 15, 16, 182, 392 ЦК України, ст.ст. 26, 37 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Ухвалою суду від 23.01.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/142/19 за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою ТОВ „Руд-Транс було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-305/19 від 21.01.2019 року), в порядку ст.ст. 137, 139, 140 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову ТОВ „Руд-Транс, зокрема, просить суд накласти арешт на нерухоме майно - будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю), загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б», розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Нахімова, 4, яка належить ОСОБА_1 інфраструктури України (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 101).

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що предметом розгляду справи №916/142/19 є вимоги ТОВ „Руд-Транс про визнання права власності та про скасування рішення державного реєстратора, тоді як під час розгляду Одеським окружним адміністративним судом справи №420/575/18 позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 інфраструктури України подано заяву в якій останнє вказало, що до переліку майна, яке перебуває на праві господарського відання та обліковується на балансі ДСК «ЧМП» відноситься будівля загальною площею 740,8 кв.м. літ. «Б», службовий будинок за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4. При цьому, позивач стверджує, що з даною заявою представником ОСОБА_1 інфраструктури України подано витяг з документу «Зміни до плану санації», схваленого зборами кредиторів ДСК «ЧМП» та погодженого ОСОБА_1 інфраструктури України, відповідно до якого планується здійснити продаж майна боржника ДСК «ЧМП», зокрема, й будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю) загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б» - службовий будинок за адресою: м, Одеса, провулок Нахімова, 4 (реєстраційний номер: 101, шляхом проведення аукціону, що задумкою ТОВ „Руд-Транс в подальшому призведе до неможливості ефективного захисту порушеного права власності позивача. Водночас позивач вважає, що з огляду на наявність спору про визнання права власності, накладення арешту на спірний обєкт нерухомості є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Приймаючи до уваги викладені обставини позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки відповідач має намір вчинити дії, направлені на продаж спірного майна.

Розглянувши заяву ТОВ „Руд-Транс про забезпечення позову та дослідивши подані матеріали, а також враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, господарський суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів вбачається наявність обставин щодо реєстрації та продажу спірного обєкту нерухомості, що розташований за адресою: м, Одеса, провулок Нахімова, 4 як за позивачем так і відповідачем ОСОБА_1 інфраструктури України, при цьому з матеріалів справи також вбачається придбання позивачем земельної ділянки, що відповідає місцю розташування спірного нерухомого обєкту.

Отже, суд вважає, що з урахуванням характеру спірних правовідносин, що склалися між сторонами, з урахуванням наявності можливості вчинення відповідачем дій щодо продажу спірного майна шляхом проведення аукціону, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок його відчуження.

Також господарський суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно відповідача ОСОБА_1 інфраструктури України, право власності якого оскаржується позивачем у рамках розгляду даної справи, оскільки він відповідає вимогам, на забезпечення яких він направлений, є повязаним і співвідносним із такими вимогами.

Крім того, суд зазначає, що вказані позивачем заходи не належать до заходів забезпечення позову, вжиття яких не допускається згідно до ч.5 ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

До того ж слід зазначити, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Разом з тим, щодо пропозиції позивача про застосування зустрічного забезпечення суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову.

З огляду на наведені приписи щодо зустрічного забезпечення позову, оскільки відносини у даній справі не є врегульованими та залишаються спірними, з урахуванням предмету заявлених позовних вимог суд не вбачає наразі доцільності застосування зустрічного забезпечення, шляхом застосування зустрічного забезпечення у розмірі 5000,00 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити сторонам про можливість подання відповідної заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову в порядку ч. 4 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс про забезпечення позову вх. ГСОО №2-305/19 від 21.01.2019 року задовольнити.

2.Накласти арешт на нерухоме майно - будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю), загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б», розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Нахімова, 4, яка належить ОСОБА_1 інфраструктури України (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 101).

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю „Руд-Транс (67543, Одеська обл., Комінтернівський (Лиманський) рн, с. Визирка, вул. Чапаєва, 60; 37109655)

Боржником за ухвалою є: ОСОБА_1 інфраструктури України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14; )

Ухвала набирає чинності з дня її постановлення.

Ухвалу дійсна для предявлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Невінгловська Юлія Михайлівна