ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/211/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року

по справі № 916/211/18 (ухвалене суддею Демешин О.А. о 14:15-14:30 13.03.2018 року в господарському суді Одеської області)

за позовом Одеської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РУТА НОВА-К

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради

про стягнення 75143,25 грн.,

за участю представників учасників процесу:

Від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 310/вих-мр, дата видачі : 28.12.18; Одеської міської ради;

Від відповідача - ОСОБА_4, довіреність № 51, дата видачі : 19.02.18; ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РУТА НОВА-К;

Від третьої особи - ОСОБА_5, довіреність № 01-36/52, дата видачі : 11.12.18; ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради;

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 року Одеська міська рада (далі позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „РУТА НОВА-К (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки на суму 75143,25 грн., з яких: 66438,45 грн. заборгованість; 3% річних 671,06 грн.; 2859,27 грн. інфляційні втрати; 5174,47 грн. пеня, з підстав неналежного виконання Договору від 23.08.2011 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди землі від 23.08.2011 р. щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за земельну ділянку, а саме: самостійним нарахуванням відповідачем орендної плати за землю за 2017 рік за новою нормативною грошовою оцінкою земель 2017 року за відсутності внесених змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року по справі № 916/211/18 (суддя Демешин О.А.) в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивачем не взято до уваги чинну нормативну грошову оцінку, затверджену рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII та відповідного Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що орендується відповідачем, незважаючи на встановлення такого обовязку договором.

Приймаючи до уваги нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки (470632,27грн.), за період з січня по вересень 2017р. у відповідача відсутня заборгованість по оплаті за оренду цієї ділянки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Одеська міська рада звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Одеська міська рада вважає, що при прийнятті вказаного рішення судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального право, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує наступним.

Так, пунктом 4.4. договору оренди визначено, що умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладення відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невід'ємними частинами цього договору, крім випадків: зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства України; коригування «Грошової оцінки земель міста Одеси», яка затверджується рішеннями Одеської міської ради; зміни функціонального призначення будівлі або її частини.

У цих випадках розмір орендної плати змінюється Орендодавцем.

З огляду на наведене, апелянт зазначає, що сторони погодили можливість внесення змін до договору оренди землі у зв'язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель міста Одеси саме Одеською міською радою шляхом укладення відповідної угоди, яка має бути нотаріально посвідчена, та є невід'ємною частиною цього договору.

Застосоване у п. 4.4. Договору виключення стосується саме волевиявлення сторін - так, внесення змін до договору у разі зміни земельного податку або нормативної грошової оцінки земель не залежить від волевиявлення орендодавця та орендаря.

Однак, на думку апелянта, оформлення відповідних змін має відбуватись виключно у встановлений законом спосіб - шляхом укладення додаткової угоди.

Таким чином, прийняття Одеською міською радою рішення від 29.06.2016 року № 756-VII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», яким затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, не тягне за собою автоматичну зміну умов договорів оренди землі в частині розміру орендної плати, а є лише підставою для внесення таких змін.

Зменшення розміру орендної плати внаслідок зміни нормативно-грошової оцінки повинно відбуватись шляхом внесення змін до існуючого договору, позаяк без внесених змін відсутні підстави для сплати іншого розміру орендної плати, ніж у договорі.

Таким чином, отримавши витяг Управління Держгеокадастру у місті Одесі Одеської області із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 06.02.2017р. № 1576/86-17, ТОВ «РУТА НОВА-К» розпочато процедуру внесення змін до договору оренди землі. Водночас, вказані зміни повинні бути оформлені шляхом укладення відповідної угоди, яка має бути нотаріально посвідчена та буде невід'ємною частиною даного договору.

Окремо апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що під час попередньої зміни нормативної грошової оцінки земель м. Одеси сторонами договору дотримано відповідного порядку внесення змін до договору оренди землі та 23.08.2011 р. укладено відповідний договір про внесення змін № 1 від 10.05 2012 р. № 00109.

З урахуванням наведеного, апелянт переконаний, що сплата ТОВ «РУТА НОВА-К» орендної плати за зміненою нормативно-грошовою оцінкою до моменту внесення змін до договору оренди землі не відповідає приписам чинного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «РУТА НОВА-К» заперечує проти апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідач зазначає, що апелянт тлумачить п. 4.4 договору оренди в вищезазначеній частині як випадок внесення таких змін до договору, які не залежать від волевиявлення орендодавця та орендаря.

Вважає, що апелянт припускається теоретичної помилки, оскільки ніякий правочин не може бути укладеним без волевиявлення сторін, причому обох сторін в разі вчинення двостороннього правочину. Описаний в договорі випадок виключення з загального порядку внесення змін до договору шляхом укладання угод саме і є випадком, незалежним від волевиявлення орендаря, а тому таким, що не потребує укладання додаткових угод.

Звичайно, під час укладання договору оренди Одеська міська рада передбачала лише випадки збільшення нормативної грошової оцінки землі у місті Одесі, але у договорі використано слово «коригування», шо також включає зменшення НГО.

Договором оренди землі від 23.08.2011 р. в п. 4.4 саме і передбачена зміна господарського договору в односторонньому порядку, зокрема, у випадку коригування «грошової оцінки земель міста Одеси», яка затверджується рішенням Одеської міської ради. В односторонньому порядку означає «за волевиявленням однієї сторони, без укладання угоди сторонами».

Також п. 4.4 договору оренди землі від 23.08.2011 р. зазначає, яка саме сторона має здійснити зміну розміру орендної плати - це Орендодавець.

Такі висновки підтверджується іншими умовами договору оренди землі від 23.08.2011р. Згідно п. 9.4.2 договору до зобов'язань орендаря віднесене самостійне, за даними Одеського міського управління земельних ресурсів, щорічне обчислення суми орендної плати станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подання відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкової декларації на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом.

«Самостійне обчислення» означає відсутність додаткової угоди, в якій обчислено та закріплено розмір орендної плати за згодою сторін.

Відповідач зазначає, що з питання необхідності (відсутності такої необхідності) внесення змін до договору оренди землі від 23.08.2011 р. у зв'язку з прийняттям Одеською міською радою рішення від 29.06.2016 № 756-VІІ між ТОВ «РУТА НОВА-К» та ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради протягом 2017 року існувало листування. В листі № 106 від 20.06.2017р. ТОВ «РУТА НОВА-К» пропонувало ОСОБА_2 комунальної власності ОМР привести у відповідність до умов договору оренди та законодавства нарахування орендної плати за договором оренди землі. Листом № 01-18/1021 від 29.06.2017 р. ОСОБА_2 комунальної власності повідомив про необхідність підписання додаткового договору для здійснення розрахунку орендної плати відповідно до НГО. ТОВ «РУТА НОВА-К» відповіло листом від 10.07.2017 р. за вих. № 127, де виклало таку ж правову позицію, що міститься в цьому відзиві на позовну заяву.

У поясненнях Одеської міської ради від 01.06.18 року, додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 13.06.18 апелянт підтримує свою апеляційну скаргу, заперечує проти доводів відповідача.

У поясненнях від 13.06.2018 року відповідач додатково викладає свої доводи проти апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року по справі № 916/211/18 та ухвалено розглянути апеляційну скаргу Одеської міської ради у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи. Розгляд справи призначено на 15.05.18 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 року відкладено розгляд справи на 12.06.2018 року та повідомлено учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року по справі № 916/211/18 до перегляду Верховним судом рішення у справах №916/3155/17, № 916/1857/17, № 916/2844/17.

Указом Президента України Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з частиною шостою статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

В силу частини пятої статті 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання вимог положень частини шостої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини пятої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, Одеським апеляційним господарським судом справу № 916/211/18 передано до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 для розгляду апеляційної скарги у справі № 916/211/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Ярош А.І., суддів Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року прийнято справу № 916/211/18 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Ярош А.І., суддів Колоколова С.І., Савицького Я.Ф. Поновлено апеляційне провадження у справі № 916/211/18 за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року з 21.01.2019 року.

Розгляд справи № 916/211/18 призначено на 22 січня 2019 року об 11-00 год.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини та матеріали справи, в тому числі наявні в них докази, відповідність викладених у оскаржуваному судовому рішенні висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, колегія суддів приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.08.2011 р. між Одеською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «РУТА НОВА-К» (орендар), було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 794 кв.м., що знаходиться у місті Одесі, вул. Авдєєва-Чорноморського, 26, терміном на 15 років, для експлуатації пункту технічного обслуговування № 3 по замірі автомасел.

Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у м. Одеса про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 23.04.2012р. №00106.

Відповідно до п. 6.3 розділу 6 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки Одеська міська рада передала вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «РУТА НОВА-К».

Згідно з п. 2.3 розділу 2 вищевказаного Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки (далі - НГО) становила 628269,37 грн., з урахуванням індексації за 2008-2010 р., згідно довідки-витягу з технічної документації про НГО земельної ділянки від 14.03.2008 р. № 191-03/К.

Пунктом 4.1 договору було встановлено, що орендна плата за земельну ділянку площею 794 кв.м. розрахована у розмірі 10 % від НГО цієї земельної ділянки та складає:

62 826, 94 грн. на рік, з урахуванням індексації за 2008-2010 р.

Відповідно до п. 4.3 розділу 4 Договору орендна плата вноситься за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця на протязі 30 календарних днів, слідуючи за останнім календарним днем звітного місяця.

В обґрунтування наявності заявленого в позові боргу Позивач посилається на те, що у звязку з введенням в дію з 2011 р. нової нормативної грошової оцінки землі (НГО), 13.03.3012р. між Одеською міською радою та ТОВ «РУТА НОВА-К» було укладено договір про зміни № 1 до договору оренди землі від 23.08.2011 р. Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у місті Одеса про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 10.05.2012 р. за №00109.

Так, п. 2.3 розділу 2 Договору викладено у новій редакції:

«нормативна грошова оцінка земельної ділянки (далі - НГО) становить 1181908 грн. 70 коп. згідно довідки-витягу з технічної документації про НГО земельної ділянки від 30.01.12 р. № 39/К.

П. 4.1. розділу 4 Договору викладено у новій редакції:

«Орендна плата за земельну ділянку площею 794 кв.м. розрахована у розмірі 5 % від НГО цієї земельної ділянки та складає: 59 095,44 грн. на рік».

Таким чином, згідно Договору про зміни № 1 було збільшено НГО та зменшено ставку орендної плати.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що всупереч положень п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та п.п. 4.3, 4.4 Договору, укладеного на підставі волевиявлення обох сторін, який є обовязковим до виконання, не сплачував орендну плату за використання відповідної земельної ділянки з січня по вересень 2017р. внаслідок чого утворилась заборгованість ТОВ «РУТА НОВА-К» по орендній платі в розмірі 66438,45 грн.

Крім того, за порушення договорних зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача 5174,47 грн. пені, а також 671,06 грн. сплати 3% річних та 2859,27 грн. інфляційних за порушення по грошовому зобов`язанню, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідач позов не визнав, вказавши, що Позивачем при зверненні до суду з цим позовом не враховано рішення Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII, яке суттєво впливає на договірні відносини сторін, оскільки у період, за який позивачем нараховано орендну плату, що є предметом стягнення по справі, існував інший розмір нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися, належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не і допускається.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі; за статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що звичайно ставляться, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з абзацом другим частини першої статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

За положеннями статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно з пунктами 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно з пунктом 288.5., підпунктами 288.5.1., 288.5.2. статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

За змістом статті 1 та абзацу п'ятого статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та, зокрема, орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Тобто нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 916/2344/17, Верховного Суду України у справі № 922/3871/14).

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір, визначений відповідно до наведених вище приписів законодавства, встановлюється в договорі.

Згідно з ч.1 ст.188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.654 вказаного Кодексу, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як було зазначено вище, 23.08.2011р. між Одеською міською радою та ТОВ «РУТА НОВА-К» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 794 кв.м. у місті Одесі по вул. Авдєєва-Чорноморського, 26, терміном на 15 років, для експлуатації пункту технічного обслуговування № 3 по заміні автомасел.

На момент укладання договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно п. 2.3 договору становила 628269, 37 грн., з урахуванням індексації за 2008-2010 роки згідно довідки-витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 191-03/К від 14.03.2008 року. Орендна плата відповідно до п. 4.1 договору була встановлена у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки та розрахована в сумі 62826,94 грн. на рік.

13.03.2012 року між Одеською міською радою та ТОВ «РУТА НОВА-К» було укладено договір про зміни № 1 до договору оренди землі, яким був встановлений новий розмір орендної плати за земельну ділянку - 5 відсотків від нормативної грошової оцінки в розмірі 1181908грн., що була введена в дію з 2012 року. Сума орендної плати з 13.03.2012 р. становила 59095,44 грн. на рік.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 року № 756-VII „Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси з 01.01.2017 року була введена в дію нова нормативна грошова оцінка земель міста Одеси.

Зазначене рішення Одеської міської ради, яким змінено нормативну грошову оцінку земель міста Одеси, є чинним й у встановленому законом порядку незаконним не визнавалося, тому воно є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно доданої до матеріалів справи, копії Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 06.02.2017р. за № 1576/86-17, розмір такої оцінки на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 26, площею 794кв.м. з цільовим призначенням: для експлуатації пункту технічного обслуговування № 3 про заміні авто масел становить 470632,27грн.

Таким чином, у період, за який позивач нарахував до стягнення орендну плату, була чинною нормативна грошова оцінка на вищевказану земельну ділянку в розмірі 470632,27грн., а не в розмірі 1181908грн., зазначеному в договорі про зміни № 1 від 13.03.2012р. до договору оренди землі від 23.08.2011р.

При цьому, суд наголошує, що абзацом другим частини другої пункту 4.4 Договору оренди землі від 23.08.2011р. передбачалось, що умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладання відповідних угод, крім випадку коригування «грошової оцінки земель м. Одеси», яка затверджується рішенням Одеської міської ради.В цьому випадку розмір орендної плати змінюється Орендодавцем.

Судова колегія звертає увагу, що встановлене у п. 4.4 договору оренди землі виключення з випадків зміни розміру орендної плати за згодою обох сторін в разі коригування «грошової оцінки земель м. Одеси» встановлює обовязок орендодавця змінити (здійснити перерахунок) суми орендної плати. Це не є його правом, яким він може скористатися за власним вибором. Тобто, такий обовязок Одеська міська рада має як в разі підвищення «грошової оцінки земель м. Одеси», так і в разі її зменшення.

Отже, умови укладеного між сторонами договору передбачають можливість зміни розміру орендної плати орендодавцем без укладання при цьому відповідних угод у випадку, зокрема, коригування "Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що розмір орендної плати змінюється згідно з п. 4.4 договору оренди землі у зв'язку з коригуванням „Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, і у такому випадку розмір орендної плати змінюється орендодавцем без укладення відповідних додаткових угод.

Матеріли справи свідчать, що з питання необхідності (або відсутності такої необхідності) внесення змін до договору оренди землі від 23.08.2011 р. у зв'язку з прийняттям Одеською міською радою рішення від 29.06.2016 року № 756-VII між ТОВ «РУТА НОВА-К» та ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради протягом 2017 року існувало листування.

Так, листом № 107 від 20.06.2017р. ТОВ «РУТА НОВА-К» пропонувало ОСОБА_2 комунальної власності ОМР привести у відповідність до умов договору оренди та законодавства нарахування орендної плати за договором оренди землі.

У відповідь листом № 01-18/1021 від 29.06.2017 р. ОСОБА_2 комунальної власності повідомив про необхідність підписання додаткового договору для здійснення розрахунку орендної плати відповідно до НГО, однак зазначено, що внесення змін до діючого договору оренди від 23.04.2012 року №00106 буде можливе після прийняття відповідного рішення Одеською міською радою (а.с.75-76).

Відповідно до індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 27.12.2017 року №3160/6/99-99-12-02-03-15/ІПК на звернення ТОВ «РУТА НОВА-К» від 23.11.17 №301 повідомлено, що оскільки п.4.4 договору передбачено, що коригування Оцінки належить до виключень, які не вимагають укладення додаткової угоди до Договору, то обчислення податкових зобовязань з Плати має здійснюватися із використанням такої оцінки з дати набрання нею чинності. (а.с.80)

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України „Про оренду землі" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до умов п.9.4.2. договору, орендар зобов'язаний самостійно, за даними Одеського міського управління земельних ресурсів, щороку обчислювати суму орендної плати за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подавати відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом.

У зв'язку з тим, що нормативна грошова оцінка землі, технічна документація щодо якої затверджена рішенням Одеської міської ради №756-VII від 29.06.2016, підлягає застосуванню з 01.01.2017 та те, що умовами укладеного між сторонами договору оренди землі передбачено внесення змін у договір орендодавцем в односторонньому порядку у випадку коригування „Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, без внесення відповідних змін до договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач мав право очікувати самостійного внесення позивачем змін у договір оренди землі шляхом подання до контролюючого органу відповідної інформації до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Таким чином, у даному випадку внаслідок бездіяльності позивача та зволіканням зі зміною розміру орендної плати, відповідачем самостійно з 01.01.2017 обчислено суму орендної плати виходячи з нової нормативної грошової оцінки землі та протягом всього 2017 здійснювалася сплата орендної плати саме в такому розмірі.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, зокрема п.4.4, не передбачено, яким саме чином та у який спосіб мають вноситися зміни до договору у випадку коригування грошової оцінки земель міста Одеси.

Натомість, обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради листом від 27.12.2016 року №01-13/6809 повідомив відповідача про прийняття ОМР рішення про зміну нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, у зв'язку з чим відповідач здійснив розрахунок орендної плати, яку Одеська міська рада отримувала без будь-яких зауважень.

З огляду на таке, Південно-західний апеляційний господарський суд доходить висновку, що сторонами по справі було досягнуто згоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати.

При цьому, судова колегія приймає до уваги наступне.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.01.2013 р. у справі "Волков проти України" зазначено, що в країнах повинен діяти принцип правової визначеності, який зобов'язує держави та їх органи здійснювати реалізацію прав та їх захист шляхом прийняття законодавства з чітким правовим визначенням спірних правовідносин та гарантує громадянам очікувати від держав та їх органів своєчасних та вичерпних дій відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", від 20.05.2010р. і "Тошкуце та інші проти Румунії", від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії").

Разом з цим, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття "правомірні очікування" тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу ("ОСОБА_6 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, виходячи з того, що нормативна грошова оцінка землі, технічна документація щодо якої затверджена рішенням Одеської міської ради №756-VII від 29.06.2016р. підлягає застосуванню з 01.01.2017р., що умовами укладеного між сторонами договору оренди землі встановлено можливість внесення змін у договір орендодавцем у випадку коригування „Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, а також виходячи з вимог ч.3 ст.24 Закону України „Про оренду землі", абз.2,3 п. 288.1. ст.288 Податкового кодексу України, якими встановлено обов'язок позивача інформувати відповідний контролюючий орган про внесення змін до існуючих договорів оренди землі до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни, господарський суд вважає, що відповідач мав "законні очікування" на легітимність, добросовісність та "належне урядування" позивача у спірних правовідносинах, зокрема щодо самостійного внесення позивачем змін у договір оренди землі шляхом подання до контролюючого органу відповідної інформації до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Проте, у даному випадку внаслідок бездіяльності позивача та зволіканням зі зміною розміру орендної плати відповідачем самостійно з 01.01.2017 р. обчислено суму орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки землі, технічна документація, щодо якої затверджена рішенням Одеської міської ради №756-VII від 29.06.2016 р., та протягом всього 2017 р. здійснювалася сплата орендної плати саме в такому розмірі.

Між тим, приймаючи до уваги нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки (470632,27грн.), за період з січня по вересень 2017р. у відповідача відсутня заборгованість по оплаті за оренду цієї ділянки.

Виходячи з вищенаведеного, на думку суду, метою заявленого Одеською міською радою позову не є захист порушених законних прав, а навпаки нездійснення існуючого обов'язку щодо зміни розміру орендної плати відповідно до положень договору та діючого законодавства. Такі дії з боку міськради свідчать про зловживання ним своїми правами в розумінні ст. 13 Цивільного кодексу України, що є недопустимим.

Зокрема, відповідно до ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК України, яка визначає межі здійснення цивільних прав, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Так, цивільні суб'єктивні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, мають певні межі за змістом і за характером здійснення. Межі є невід'ємною рисою будь-якого суб'єктивного права. Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом, тобто, є підставою виникнення цього правового явища, яке нормативно закріплене ч. 3 ст. 13 ЦК.

Зловживання правом виявляється в тому, що особа, якій формально належить суб'єктивне право, неправомірно його здійснює. Зловживання правом має місце у випадку, коли уповноважена особа, спираючись на своє суб'єктивне право, допускає недозволене використання свого права, порушує міру і вид поведінки, визначені законом, посилаючись при цьому на формально належне їй суб'єктивне право. На відносини зловживання цивільним правом поширюється дія принципу недопущення зловживання правом як принципу здійснення цивільних прав. Зміст цього принципу становить обов'язок особи, яка здійснює суб'єктивне право, не допускати зловживання правом і здійснювати належні особі суб'єктивні права і виконувати суб'єктивні обов'язки припустимими способами їх здійснення з урахуванням неприпустимості вчинення дій, що вчиняються виключно з наміром заподіяти шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, зловживання правом пов'язане із здійсненням належного особі суб'єктивного цивільного права, за межі якого воно виходить. Тому зловживання правом може мати місце лише в тому випадку, коли уповноважений суб'єкт має певні права, при здійсненні яких він порушує права і законні інтереси інших осіб.

Так, у відносинах з ТОВ «РУТА НОВА-К» позивач як власник земельної ділянки (орендодавець) діяв несправедливо та недобросовісно, порушуючи визначені статтею 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства.

Також суд наголошує, що у даному випадку саме Одеською міською радою не було виконано покладений на неї обов'язок щодо зміни розміру орендної плати відповідно до умов договору, адже з пропозицією про внесення змін до договору ТОВ «РУТА НОВА-К» зверталось ще 20.06.2017р. (отримано 22.06.2017 року), при цьому ОСОБА_2 комунальної власності ОМР повідомив, що внесення змін до діючого договору оренди від 23.04.2012 року №00106 буде можливе після прийняття відповідного рішення Одеською міською радою.

Однак, свого обовязку позивачем не виконано, не вирішено питання про внесення відповідних змін в частині розміру орендної плати з метою приведення положень договору у відповідність до вимог чинного законодавства.

Тому, на думку судової колегії, звернення міськради до суду із даним позовом фактично є намаганням покласти на ТОВ «РУТА НОВА-К» несприятливі правові наслідки через невиконання самим позивачем свого обов'язку щодо зміни розміру орендної плати, від чого залежить існування або відсутність заборгованості по орендній платі.

Згідно ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. З огляду на такі обставини, на думку суду, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, не підлягають захисту в обраний позивачем спосіб, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у такому захисті.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія відхиляє доводи апелянта стосовно необхідності сплати відповідачем орендної плати в розмірі, передбаченому чинним договором оренди, до моменту внесення змін до договору оренди.

Також приймаючи до уваги те, що вимога про нарахування штрафних санкцій є похідною від вимоги про стягнення орендної плати у заявленому позивачем розмірі, в задоволенні якої судами правомірно відмовлено, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду від 13 грудня 2018 року у справі № 916/235/18, від 06 грудня 2018 року у справі № 916/596/18.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 916/1578/15-г, від 16.04.2018 у справі №910/7905/17, від 21.03.2018 не приймаються до уваги, оскільки з наведених постанов не вбачається встановлення судами наявності погоджених між сторонами в даних справах умов, аналогічних вищевказаному п.4.4. Договору в зазначеній справі, що переглядається, тобто, правовідносини не є подібними.

Що стосується постанови Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2018 року по справі №916/3155/17, то судова колегія зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції в іншій справі не є обовязковими для врахування судом.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення апеляційної скарги Одеської міської ради відсутні, а оскаржене рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом першої інстанції із заявлених відповідачем до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму у 5600 грн., задоволено вимогу частково та стягнуто з позивача 3200 грн., в решті вимог відмовлено з огляду на недоведеність надання інших послуг.

27.12.18 до суду надійшла заява відповідача, із зазначенням, що відповідачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 3200 грн. відповідно до умов договору від 19.02.18р., також підлягає сплаті 2400 грн. за послуги з представництва інтересів клієнта під час судового розгляду справи в суді з розрахунку трьох судових засідань.

Так, між ТОВ «РУТА НОВА-К» та адвокатом ОСОБА_4 укладено договір про надання правничої допомоги від 19.02.2017 року (а.с.87), яким узгоджено обсяг та вартість послуг адвоката по справі №916/211/18, зокрема узгоджено вартість складання та подання до суду відзиву (3200 грн.), складання та подання до суду заперечень та інших процесуальних документів (1600 грн.), представництво інтересів клієнта під час судового розгляду справи в місцевому суді (800 грн.), тощо.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність надання послуг зі складання та подання до суду заперечень та інших процесуальних документів, представництва інтересів клієнта під час судового розгляду справи в місцевому суді.

Матеріали справи не містять заперечень чи інших пояснень від відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції, крім відзиву, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судових засідань.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги про стягнення 2400 грн. витрат на правничу допомогу з позивача по справі на користь відповідача.

Що стосується апеляційного розгляду, частиною 4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До відзиву на апеляційну скаргу надано договір про надання правничої допомоги від 19.02.2018 року , який містить аналогічні умови попередньому договору від 19.02.2017 року.

Згідно акту приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 19.02.2018 року, адвокатом надані послуги зі складання та подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу вартістю 3200 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с.131-138), платіжним дорученням №576 від 25.04.2018 року підтверджується сплата адвокату ОСОБА_4 3200 грн. за надані послуги.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 3200 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 року по справі №916/211/18 залишити без змін.

Стягнути з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РУТА НОВА-К 3200,00 (три тисячі двісті) грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених при апеляційному розгляді.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.01.19 р.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький