ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа№ 927/135/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Стирнік Ю.В., адвокат, довіреність № 001 від 15.01.2019;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХНОМОНТАЖ ІНК." на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.04.2018 у справі №927/135/18 (суддя Демидова М.О., повний текст складено - 23.04.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕКСМЕТ" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХНОМОНТАЖ ІНК." про стягнення 254218 грн. 55 коп.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМЕКСМЕТ" подано позов до товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХНОМОНТАЖ ІНК." про стягнення заборгованості у сумі 223014 грн. 50 коп., що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки №2807 від 28.07.2017 в частині своєчасної оплати отриманого товару, штрафу у сумі 16150 грн. 72 коп., 3% річних у сумі 3679 грн. 59 коп. та інфляційних нарахувань у сумі 11373 грн. 74 коп.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.04.2018 у справі №927/135/18 позов задоволено повністю: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 223014 грн. 50 коп., штраф у сумі 16150 грн. 72 коп., 3% річних у сумі 3679 грн. 59 коп., інфляційних нарахувань у сумі 11373 грн. 74 коп.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати отриманого товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.04.2018 у справі №927/135/18 скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на наявність недоліків в отриманому від позивача товарі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на час проведення даного судового засідання будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у ньому від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також те, що саме ним подано апеляційну скаргу, отже його позиція є викладеною та зрозумілою, з урахуванням того, що неявка представника скаржника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ІМЕКСМЕТ" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХНОМОНТАЖ ІНК." (покупець) 28.07.2017 укладено договір поставки №2807, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товари промислового призначення, загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у додатках до договору "Перелік товару, що поставляється постачальником" (надалі - товар).

Відповідно до п. 2.3 договору покупець зобов?язується своєчасно і належним чином прийняти товар від постачальника та оплатити його.

У пункті 4.1 договору зазначено, що оплата товарів покупцем здійснюється за загальною ціною товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець сплачує товар у порядку, визначеному у додатках до договору (п. 4.3 договору).

Сторонами укладено додаток №1 від 28.07.2017 до договору поставки, у якому погоджено номенклатуру товару, кількість, ціну, суму (2722425 грн. 00 коп.), умови оплати, а саме: 50% попередня оплата до 03.08.2017, 50% по факту готовності товару до відвантаження. Оплата здійснюється шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника відповідно до умов договору. Строк поставки: для позицій 1,2 специфікації - до 15.08.2017 у разі отримання попередньої оплати до 03.08.2017; для позиції 3 специфікації - до 15.09.2017 у разі отримання попередньої оплати до 03.08.2017.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 747 829 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними №РН-0000032 від 28.08.2017 на суму 1099242 грн. 00 коп., №РН-0000033 від 30.08.2017 суму 945126 грн. 00 коп., №РН-0000045 від 15.09.2017 на суму 703461 грн. 00 коп. (а.с. 23,25,28).

В свою чергу, відповідач поставлений товар оплатив частково на загальну суму 2 524 814 грн. 50 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 62 від 01.08.2017 на суму 1361212 грн. 50 коп., №78 від 22.08.2017 на суму 1063602 грн. 00 коп., № 149 від 01.11.2017 на суму 100000 грн. 00 коп. (а.с. 32,34,36).

Решта вартості товару в сумі 223 014 грн. 50 коп. відповідачем сплачена не була, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно додатку №1 від 28.07.2017 до договору поставки 50% попередньої оплати здійснюється до 03.08.2017, інші 50% - по факту готовності товару до відвантаження.

Як вже було вказано, позивачем 28.08.2017, 30.08.2017 та 15.09.2017 було відвантажено відповідачу весь обсяг товару, натомість покупець здійснив оплату лише його частини.

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості отриманого товару настав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Стосовно посилань апелянта в апеляційній скарзі на неякісність продукції, отриманої від позивача, з наданням при цьому лише на стадії апеляційного провадження Акту розслідування обриву НКТ та Акту візуального огляду оббурочної труби, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідач жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних Актів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього не надав.

Слід також зазначити, що надані відповідачем документи датовані 01.03.2018 та 19.03.2018, тобто після подання позовної заяви до суду та до прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

В свою чергу, ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує, зокрема, відповідача подати суду першої інстанції докази разом з поданням відзиву.

Відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх доводів до суду першої інстанції не подавалось, як і не вказувалося про наявність недоліків у отриманому від позивача товарі, натомість неодноразово заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, надані відповідачем Акт розслідування обриву НКТ від 01.03.2018 та Акт візуального огляду оббурочної труби від 19.03.2018 не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

У будь - якому випадку вказані Акти не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Згідно з ч. 6 ст. 268 Господарського кодексу України у разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Водночас, стаття 678 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Відповідачем не надано жодних доказів повідомлення позивача про наявність недоліків у отриманому від ТОВ "ІМЕКСМЕТ" товарі.

Так само скаржником не доведено обставин звернення до позивача із вимогами про пропорційне зменшення ціни, або безоплатне усунення недоліків товару чи відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Також, скаржник не надав доказів (у разі, якщо він вважає істотним порушення вимог щодо якості товару) відмови від договору та звернення до позивача із вимогою про повернення сплаченої за товар грошової суми або з вимогою щодо заміни товару.

Окрім наведеного колегією суддів також враховується наступне.

Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держаарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 №П-7 (далі - Інструкція П-7), про застосування якої домовились сторони у Договорі (п. 5.3) передбачено, що прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявленими при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі переробки, підготування до монтажу, в процесі монтажу, випробовування, використання і зберігання продукції.

У п. 9 Інструкції П-7 передбачено, що акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, який виявив приховані недоліки, якщо інші строки не встановлені обов'язковими для сторін правилами. Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними строками служби чи зберігання, має бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного строку.

Апелянт, надаючи вказані Акт розслідування обриву НКТ від 01.03.2018 та Акт візуального огляду оббурочної труби від 19.03.2018, не наводить доводів про те, чи є вони актами про приховані недоліки продукції у розумінні положень Інструкції П-7, а також не доводить складання цих актів у строки, встановлені п. 9 Інструкції П-7.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає недоведеними апелянтом обставини наявності прихованих недоліків у отриманому від позивача товарі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості у розмірі 223 014 грн. 50 коп.

Позивачем, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання відповідачем, нараховано штраф у розмірі 5% від несплаченої суми у розмірі 16150 грн. 72 коп., 3% річних у розмірі 3679 грн. 59 коп., а також інфляційні нарахування за вересень 2017 - грудень 2017 у загальному розмірі 11373 грн. 74 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.4 договору за порушення терміну оплати товару покупець сплачує постачальнику господарську санкцію у вигляді штрафу у розмірі 0,1% від вартості не оплаченого у строк товару (при прострочення більше 5 днів), але не більше 5% вартості не оплаченого у строк товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 16150 грн. 72 коп., 3% річних за період прострочення платежу з 15.09.2017 по 31.10.2017 на суму 1247 грн. 81 коп. та за період з 01.11.2017 по 06.02.2018 на суму 2431 грн. 78 коп., що загалом складає 3679 грн. 59 коп., а також інфляційних нарахувань за вересень 2017 року - грудень 2017 року у загальному розмірі 11373 грн. 74 коп., розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВТЕХНОМОНТАЖ ІНК." залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.04.2018 у справі №927/135/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 25.01.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова