ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа№ 910/7900/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В

суддів: Коротун О.М.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Комлик І.С. довіреність № 468 від 02.11.2018, Разумов М.А. довіреність № 90 від 29.03.2018;

від відповідача 1: Лошаков Д.С. довіреність № 1994 від 27.05.2004;

від відповідача 2: Лошаков Д.С. довіреність № 1994 від 27.05.2004;

від відповідача 3: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 (дата підписання повного тексту 09.10.2018)

у справі № 910/7900/18 (суддя: Гулевець О.В.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК"

на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 про відкриття виконавчого провадження №56651718, на постанову про арешт майна боржника, на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця

у справі 910/7900/18 за заявою Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерним товариством "СБЕРБАНК"

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач - Акціонерне товариство "СБЕРБАНК",

відповідачі:

1. Дочірнє підприємство "КРАЙ ПРОПЕРТІ",

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК",

3. Приватне акціонерного товариства "БАНКОМЗВ'ЯЗОК"

про визнання права іпотеки

Встановив

18.06.2018 Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви Акціонерним товариством "СБЕРБАНК" до Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК", Приватного акціонерного товариства "БАНКОМЗВ'ЯЗОК" про визнання права іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про забезпечення позову задоволено частково та з метою забезпечення позову у даній справі вжито наступні заходи забезпечення позову:

- заборонено Дочірньому підприємству "КРАЙ ПРОПЕРТІ", Товариству з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК", в особі будь-яких їх органів, посадових осіб, працівників та представників, будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, які спрямовані на перешкоджання АТ "СБЕРБАНК" або інших посадових осіб, уповноважених АТ "СБЕРБАНК", використання свого права власності відносно нежилого будинку-громадський центр з об'єктами (в літ. А), загальною площею 28 539, 50 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 13-Б, зокрема, але не виключно: перешкоджати входити до цього нежилого будинку, знаходитися в ньому, користуватися обладнанням та/або іншим майном, що знаходиться в цьому нежилому будинку та є його невід'ємною частиною, виносити чи переміщувати обладнання та/або інше майно, яке є невід'ємною частиною такого нежилого будинку, та вчиняти будь-які інші перешкоди з володіння, користування, обслуговування та експлуатації вказаним нежилим будинком;

- накладено арешт на трансформаторну підстанцію - 6079, площею 62,3 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), трансформаторну підстанцію - 6080, площею 62,6 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №10, магазин, площею 99,4 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №9, магазин, площею 99,6 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №6, кафе, площею 279,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), нежитлове приміщення №7, кафе, площею 99,7 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), нежитлове приміщення №8, заклад громадського харчування, площею 366,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), що розташовані за адресою: м. Київ, просп. Глушкова Академіка, 13-Б.

05.07.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" надійшла скарга на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56651718, на постанову про арешт майна боржника, на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця. У своїй скарзі скаржник просив суд:

- скасувати постанову приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018, винесену на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 20.06.2018 у справі № 910/7900/18;

- скасувати постанову приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018;

- скасувати постанову приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника в межах виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018;

- скасувати акт приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича в межах виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018.

Скарга, зокрема, була мотивована тим, що в ухвалі Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 зазначено двох боржників, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із чим, дії приватного виконавця щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 56651718 на думку скаржника є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018 та постанова про арешт майна боржника в межах незаконно відкритого виконавчого провадження від 21.06.2018 підлягають скасуванню; всупереч ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника і постанову про опис та арешт майна боржника. Таким чином, на думку скаржника приватний виконавець двічі виконав ухвалу про забезпечення позову та наклав арешт на майно боржника; встановивши в постанові про опис та арешт майна боржника від 21.06.2018 обмеження, а саме: заборону розпорядження, відчуження, пошкодження, розукомплектації, а також вчинення інших дій що можуть привести до зниження вартості або втрати майна та передавши майно на зберігання фізичній особі - ОСОБА_7, на думку скаржника, приватний виконавець вийшов за межі виконання рішення суду. Скаржник зазначає, що передавши майно на зберігання іншій особі, приватний виконавець позбавив власника майна права на володіння таким майном. Окрім того, за доводами скаржника, передання майна у відповідності до вимог ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", можливе лише у разі відмови боржника приймати таке майно, а тому відсутність боржника під час виконавчої дії не є підставою для передачі майна на зберігання іншій особі. У зв'язку із наведеним, скаржник стверджує, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.06.2018 та акт приватного виконавця від 21.06.2018 підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2018, у зв'язку з перебуванням матеріалів справи № 910/7900/18 у Київському апеляційному господарському суді, відкладено вирішення питання про прийняття скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 про відкриття виконавчого провадження № 56651718, на постанову про арешт майна боржника на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця до повернення матеріалів справи № 910/7900/18 за заявою Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про забезпечення позову до подання позовної заяви АТ "СБЕРБАНК" до Господарського суду міста Києва.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 910/7900/18 без змін.

Матеріали справи № 910/7900/18 були повернуті до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 19.09.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7900/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк", а касаційну скаргу та додані до неї документи повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 призначено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56651718, на постанову про арешт майна боржника, на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця на 04.10.2018.

Господарський суд міста Києва в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 про відкриття виконавчого провадження №56651718, на постанову про арешт майна боржника, на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця - відмовив повністю своєю ухвалою від 04.10.2018 (повний текст підписано 09.10.2018).

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 19.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у даній справі та прийняти нове рішення яким задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шейк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», порушена вимога щодо зазначення одного боржника в одному виконавчому документі.

Так, скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання та у зв'язку з цим відсутності підстав для скасування постанови про арешт майна.

Крім того, скаржник вказав, що приватний виконавець передав майно на зберігання фізичній особі ОСОБА_7, що виходить за межі виконання рішення і фактично віддає майно в користування іншій особі.

Також, скаржник зазначив, що боржник не був повідомлений про здійснення опису та арешту майна та не міг бути присутнім при здійсненні цієї процесуальної дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2018 справу № 910/7900/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі № 910/7900/18 та призначив розгляд справи на 16.01.2019 своєю ухвалою від 17.12.2018.

У судовому засіданні 16.01.2019 апелянт та представник відповідача 1 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що виконавчий документ, який виданий господарським судом міста Києва в повній мірі відповідає положенням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, у виконавчому документі зазначені всі обов'язкові атрибути.

Представник відповідача 3 у судове засідання 16.01.2019 не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 17.12.2018 на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача 2, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2018 приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем відкрито виконавче провадження №56651718 з примусового виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 20.06.2018 у справі № 910/7900/18.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, ухвал судів у господарських справах передбачених законом.

Приписами ч. 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвала суду, що є виконавчими документами у випадках, встановлених цим Кодексом, має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені вимоги до виконавчого документа.

Положеннями частини 1 статті 4 вказаного Закону передбачено обов'язкові вимоги до виконавчого документа.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі необхідно зазначити повне найменування (для юридичних осіб) боржника, його місцезнаходження (для юридичних осіб).

Ухвалою Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 встановлено заборону Дочірньому підприємству "КРАЙ ПРОПЕРТІ" та Товариству з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" у вчиненні певних дій щодо нерухомого майна, у зв'язку із чим в ухвалі суду визначено вказаних осіб боржниками.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Однак, зі змісту наведеної норми Закону вбачається, що відповідні приписи застосовуються до виконавчого документа, виданого на виконання рішення суду прийнятого за результатами розгляду спору по суті.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" та приписів ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення прийнято проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, то суд видає декілька наказів в яких, відповідно зазначається один боржник.

В даному випадку ухвала Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 у розумінні Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, та відповідно не передбачає видачі окремого виконавчого документа на її виконання. При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, видача різних за змістом ухвал суперечить приписам Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, у відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ухвала Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 містить всі обов'язкові дані визначені ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідає усім вимогам до виконавчого документа, зазначеним частиною першою вказаної ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

З огляду на викладене та враховуючи, що підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання були відсутні, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що приватний виконавець згідно із постановою від 21.06.2018, правомірно відкрив виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018, винесеної на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 910/7900/18, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження №56651718 від 21.06.2018.

Крім того, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги в частині скасування постанови приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження") постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Постановою приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про арешт майна боржника від 21.06.2018 в межах виконавчого провадження № 56651718 накладено арешт на нерухоме майно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК", а саме: на трансформаторну підстанцію - 6079, площею 62,3 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), трансформаторну підстанцію - 6080, площею 62,6 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №10, магазин, площею 99,4 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №9, магазин, площею 99,6 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), нежитлове приміщення №6, кафе, площею 279,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), нежитлове приміщення №7, кафе, площею 99,7 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), нежитлове приміщення №8, заклад громадського харчування, площею 366,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00).

З огляду на викладене та враховуючи, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", то підстави для скасування постанови про арешт майна боржника від 21.06.2018 за наведених у скарзі обґрунтувань - відсутні.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанови приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника в межах виконавчого провадження № 56651718 від 21.06.2018, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язано виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Частиною 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Тобто, арешт майна боржника здійснюється: шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як було зазначено вище, постановою приватного виконавця Солонька Миколи Миколайовича про арешт майна боржника від 21.06.2018 в межах виконавчого провадження № 56651718 накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Крім того, 21.06.2018 приватним виконавцем Солоньком Миколою Миколайовичем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та складено акт приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 56651718.

Також згідно із постановою від 21.06.2018 про опис та арешт майна (коштів) боржника, на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження, а саме: заборону розпорядження, відчуження, пошкодження, розукомплектації, а також вчинення інших дій що можуть привести до зниження вартості або втрати майна. Відповідно до вказаної постанови відповідальним зберігачем майна, на яке накладеного арешт, призначено ОСОБА_7.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 21.06.2018 складено акт приватного виконавця, згідно із яким встановлено, що під час опису та арешту майна відсутній боржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК") або представник боржника, у зв'язку із чим описане та арештоване майно передано на зберігання іншому зберігачу, а саме: ОСОБА_7.

У відповідності до 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим (ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За змістом наведених приписів Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника може здійснюватись шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, на майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника. Крім того, виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника.

Норми Закону України "Про виконавче провадження" визначають, що у разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

В той же час, як передбачено частиною 5 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна боржника.

Оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, арешт на майно боржника було накладено на виконання ухвали про забезпечення позову, враховуючи необхідність після виявлення майна, передачі його на зберігання та встановлення обмеження щодо майна, проведення опису майна божника, в силу приписів ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" є обов'язковим.

Крім того, з огляду на наведене, є необґрунтованими доводи скаржника щодо подвійного виконання приватним виконавцем ухвали про забезпечення позову, так як постанова опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.06.2018 прийнята приватним виконавцем у відповідності до порядку, визначеного Законом України "Про виконавче провадження", для виконання ухвали про забезпечення позову, передачі майна боржника на зберігання та встановлення обмеження щодо такого майна.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що приватний виконавець передав майно на зберігання фізичній особі ОСОБА_7, що виходить за межі виконання рішення і фактично віддає майно в користування іншій особі, з огляду на наступне.

Так, як було встановлено вище, постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.06.2018, відповідальним зберігачем майна, на яке накладеного арешт, призначено ОСОБА_7.

21.06.2018 складено акт приватного виконавця, згідно із яким встановлено, що під час опису та арешту майна відсутній боржник (Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК") або представник боржника, у зв'язку із чим описане та арештоване майно передано на зберігання іншому зберігачу, а саме: ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Згідно із п. 11 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Згідно із наведених положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, при виконання ухвали суду про забезпечення позову, майно боржника може бути передано на зберігання іншій особі, зокрема, у разі відсутності боржника.

З огляду на викладене, як правильно встановлено судом першої інстанції, враховуючи відсутність представника боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК") при описі майна, приватний виконавець правомірно передав описане та арештоване майно на зберігання іншій особі - ОСОБА_7.

Щодо посилання скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що судом першої інстанції були порушені норми ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема порушена вимога щодо зазначення одного боржника в одному виконавчому документі, колегія суддів відзначає наступне.

Так, як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва №910/7900/18 від 20.06.2018 заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про забезпечення позову задоволено частково та з метою забезпечення позову у даній справі вжито заходи забезпечення позову, зокрема заборонено Дочірньому підприємству "КРАЙ ПРОПЕРТІ" та Товариству з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК", в особі будь-яких їх органів, посадових осіб, працівників та представників, будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, які спрямовані на перешкоджання АТ "СБЕРБАНК" або інших посадових осіб, уповноважених АТ "СБЕРБАНК", використання свого права власності відносно нежилого будинку-громадський центр з об'єктами (в літ. А), загальною площею 28 539, 50 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 13-Б, зокрема, але не виключно: перешкоджати входити до цього нежилого будинку, знаходитися в ньому, користуватися обладнанням та/або іншим майном, що знаходиться в цьому нежилому будинку та є його невід'ємною частиною, виносити чи переміщувати обладнання та/або інше майно, яке є невід'ємною частиною такого нежилого будинку, та вчиняти будь-які інші перешкоди з володіння, користування, обслуговування та експлуатації вказаним нежилим будинком.

Таким чином, судом першої інстанції були вирішено питання про права та обов'язки двох осіб, а саме Дочірнього підприємства "КРАЙ ПРОПЕРТІ" (встановлено відповідну заборону) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" (встановлено відповідну заборону та накладено арешт на нерухоме майно). Таким чином, в ухвалі зазначено в якій частині необхідно виконати рішення по відношенню до обох боржників, тобто судом правомірного зазначено в ухвалі два боржника.

При цьому, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, щодо причин відсутності боржника при здійснення опису та арешту майна, проте вважає їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладені у оскаржуваній ухвалі.

З огляду на викладе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шейк» на постанову приватного виконавця від 21.06.2018 про відкриття виконавчого провадження №56651718, на постанову про арешт майна боржника, на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та акт приватного виконавця.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕЙК" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 року у справі №910/7900/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/7900/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 24.01.2019.