ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2019

Справа № 910/6813/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Вольтен” (Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Могильовський завод високочастотного лиття” (Республіка Білорусь, м. Могилів)

про стягнення 7516,04 доларів США, що еквівалентно 196.861,63 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Вольтен” (далі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Могильовський завод високочастотного лиття” (далі – відповідач) про стягнення:

- заборгованості в розмірі 5630 доларів США, що станом на 14.05.18. еквівалентно 147 462,09 грн.;

- пені за порушення строків зарахування валютної виручки в сумі 1886,04 доларів США, що еквівалентно 49 399,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов зовнішньоекономічного контракту № 2/05-05/ВУ на поставку товару від 05.05.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.18. відкрито провадження у справі № 910/6813/18, призначено підготовче засідання на 04.12.18., зобов’язано позивача в строк до 11.06.18. через канцелярію Господарського суду міста Києва надати належним чином нотаріально завірені копії перекладу ухвали про відкриття провадження у справі від 04.06.18. на російську мову у двох примірниках; постановлено направити копію ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. про відкриття провадження у справі № 910/6813/18 та позовну заяву, перекладені на російську мову для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, через Економічний суд Могилівської області; зупинено провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

25.07.18. від позивача надійшов нотаріально засвідчений переклад ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. на російську мову в двох примірниках.

З огляду на вказане, з підстав необхідності вчинення процесуальних дій, оскільки провадження у справі № 910/6813/18 було зупинено, суд на підставі ст. 230 ГПК України поновив провадження у справі для направлення до Економічного суду Могилівської області копії ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. про відкриття провадження у справі № 910/6813/18 та позовної заяви, перекладені на російську мову для вручення відповідачу в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності.

Оскільки судом направлено на адресу Економічного суду Могилівської області Прохання про вручення документів з доданими відповідними документами, суд на підставі п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України зупинив провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів, про що прийняв відповідну ухвалу від 27.07.18.

До Господарського суду міста Києва від Економічного суду Могилівської області надійшли: Протокол судового засідання Економічного суду Могилівської області від 16.08.18. по справі № 25-16/Ип/2018, Ухвала Економічного суду Могилівської області від 16.08.18. по справі № 25-16/Ип/2018 та підтвердження про вручення документів: копії ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. про відкриття провадження у справі № 910/6813/18 та позовної заяви, перекладені на російську мову, відповідно до яких директору відповідача в судовому засіданні, призначеному на 16.08.18. о 14:15 год. Економічним судом Могилівської області вручено копії ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. про відкриття провадження у справі № 910/6813/18 та позовної заяви, перекладені на російську мову, а судове доручення Господарського суду міста Києва є виконаним.

За вказаних підстав суд на підставі ст. 230 ГПК України 04.12.18. поновив провадження у справі № 910/6813/18.

Позивач в судове засідання 04.12.18. явку свого повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення № 335.

Відповідач в судове засідання 04.12.18. явку свого повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином 16.08.18., що підтверджується Протоколом судового засідання Економічного суду Могилівської області від 16.08.18. по справі № 25-16/Ип/2018, Ухвалою Економічного суду Могилівської області від 16.08.18. по справі № 25-16/Ип/2018 та підтвердженням про вручення документів: копії ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.18. про відкриття провадження у справі № 910/6813/18 та позовної заяви, перекладених на російську мову.

Крім того, врахувавши, що відповідач належним чином та завчасно повідомлений про розгляд справи № 910/6813/18 та отримав позовну заяву, суд дійшов висновку, що відповідачеві по справі для належного повідомлення про розгляд справи, необхідно вручати судові документи напряму, направивши їх на адресу відповідача: 212030, Республіка Білорусь, м. Могилів, вул. Лазаренко, б. 11, оф. 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.18. закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/6813/18 до судового розгляду по суті на 15.01.19.

Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання 15.01.19. не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідач явку свого повноважного представника в судове засідання 15.01.19. не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 202 ГПК України). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч. 5 вказаної статті).

В судовому засіданні 15.01.19. суд в нарадчій кімнаті прийняв, склав та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За приписами п.1 Роз’яснення № 04-5/608 від 31.05.02. Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій” правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність”, а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України “Про міжнародне приватне право”.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України “Про міжнародне приватне право” суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Статтею 38 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” визначено, що спори, які виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Крім того, за приписами ст. 5 Закону України “Про міжнародне приватне право” учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно із п. 8.2 Зовнішньоекономічного контракту № 2/05-05/ВУ на поставку товару від 05.05.17., якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом взаємних переговорів, всі спори, вимоги, які виникають у зв’язку з даним Контрактом, в тому числі ті, які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню в судовому порядку в Господарському суді міста Києва, згідно законодавства України. Правом, яке регулює даний Контракт, є матеріальне та процесуальне право України.

За таких обставин, за висновками суду, спір у справі № 910/6813/18 підлягає розгляду Господарським судом міста Києва на підставі норм українського права.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

05.05.17. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) було укладено Зовнішньоекономічний контракт № 2/05-05/ВУ (далі – Контракт), у відповідності до п. 1.1 якого Постачальник зобов’язується поставити товар, а Покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених в Контракті та специфікаціях, які укладені у відповідності з Контрактом.

В силу положень п. 2.2 укладеного сторонами правочину вартість одиниці товару визначена в Специфікаціях до Контракту. Ціна на товар тлумачиться згідно з умовами FCA (у відповідності до Інкотермс-2010).

Пунктом 12.1 Контракту сторонами погоджено строк його дії з моменту підписання 05.05.17. і діє протягом року.

Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Товар за Контрактом повинен бути поставлений на умовах FCA м. Слов’янськ Україна (у відповідності до Інкотермс-2010).

Відповідно до пункту 3.1 Контракту оплата товару здійснюється в доларах США шляхом банківського переказу на рахунок Постачальника на умовах, встановлених в Специфікаціях, які є невід’ємною частиною Контракту, однак, не пізніше 30 календарних днів з дати відвантаження товару Покупцю.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, за висновками суду, внаслідок підписання Контракту сторонами було узгоджено істотні умови договору, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Вольтен” та Товариство з обмеженою відповідальністю “Могильовський завод високочастотного лиття” набули взаємні права та обов’язки.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що 01.08.17. позивачем та відповідачем було підписано специфікацію № 2, у відповідності до якої узгоджено поставку товару на загальну суму 8.820,00 доларів США на умовах поставки FCA м. Кременчук Україна, умови оплати – Постачальник надає Покупцю 100% відстрочку платежу на 30 календарних днів з моменту отримання товару. Зі спливом вказаного строку Покупець зобов’язаний здійснити оплату за отриманий товар в повному обсязі згідно виставленого рахунку (інвойсу).

Положеннями ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 8.820,00 доларів США, що підтверджується вантажною митною декларацією, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 0002278, та виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 0108/ЭК від 01.08.17.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст п. 3.1 Контракту та умов Специфікації № 2 від 01.08.17., зобов’язання відповідача з оплати товару, поставленого позивачем, є таким, що настало.

Судом встановлено, що відповідач поставлений товар оплатив лише частково на суму 3190 доларів США.

Вказане відповідачем не заперечено.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов Контракту, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Вольтен” в частині стягнення основного боргу та задоволення позову в частині стягнення 5630,00 доларів США, що еквівалентно 147.462,09 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строків зарахування валютної виручки в сумі 1886,04 доларів США, що еквівалентно 49 399,55 грн., суд відзначає наступне.

Вимоги обґрунтовано Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Разом з тим, за приписами ст. 4 вказаного Закону порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Отже, до вказаної відповідальності притягаються резиденти України, тобто, в даному випадку, позивач.

Далі, враховуючи відсутність наданого законом права господарського суду змінювати кваліфікацію заявлених позовних вимог та їх правове обґрунтування, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на положення ст. 224 ГК України, якими передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, що свідчить про те, що заявлені вимоги за своєю правовою природою є збитками.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума у вигляді пені за порушення строків зарахування валютної виручки в сумі 1886,04 доларів США за своєю правовою природою підпадає під категорію збитків, що свідчить про невірно надану позивачем кваліфікацію даної частини вимог та відповідно і їх законодавче обґрунтування.

В той же час, позивачем не подано доказів притягнення його до відповідальності за порушення строків зарахування валютної виручки, та, як наслідок, спричинення позивачу збитків в сумі 1886,04 доларів США.

За вказаних підстав суд відмовляє в позові в цій частині.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Могильовський завод високочастотного лиття” (212030, Республіка Білорусь, м. Могилів, вул. Лазаренко, б. 11, оф. 1; ідентифікаційний код 00) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Вольтен” (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, б. 26; ідентифікаційний код 39037771) заборгованість в розмірі 5630 (п’ять тисяч шістсот тридцять) доларів США 00 центів, що еквівалентно 147.462 (сто сорок сім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 09 коп., 2.211 (дві тисячі двісті одинадцять) грн. 93 коп. судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 24.01.19.

Суддя                                                                                                                        Т.М. Ващенко