ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Справа№ 910/26894/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.11.2018

у справі №910/26894/15 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго»

до: 1. Кабінету Міністрів України;

2. Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Зірка»

про стягнення 2 183 023,55 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2018 до Господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» (далі - ПАТ «Сумиобленерго», скаржник) зі скаргою на дії та рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області) Тимофєєвої Т.І. про визнання неправомірними дій щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2018, визнання вказаної постанови недійсною, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у справі №910/26894/15 скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго» на дії та рішення заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Тимофєєвої Т.І. було повернуто без розгляду.

Мотивуючи рішення про повернення без розгляду скарги ПАТ «Сумиобленерго», місцевий господарський суд керувався вимогами ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки заявником не було направлено копії скарги з додатками усім учасникам справи, зокрема, Кабінету Міністрів України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустив порушення норм процесуального права, а саме ст.ст. 174, 342 ГПК України та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення без розгляду скарги заявника на дії та рішення органів ДВС.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 поновлено ПАТ «Сумиобленерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у справі № 910/26894/15, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги на 14.01.2019, відповідачам встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2019, з огляду на технічну неможливість проведення судового засіданні в режимі відео конференції, позивачеві відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідачі своїм правом, передбаченим ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) не скористались, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

У судовому засіданні 14.01.2019 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача, судова колегія, з урахуванням приписів

ч. 12 ст. 270 ГПК України, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

За приписами ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку з чим постановлена у справі № 910/26894/15 ухвала Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивач зобов'язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення (ч. 1 ст. 172 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву подано без додержання вимог цього кодексу, повертає її заявнику без розгляду.

Повертаючи без розгляду скаргу ПАТ «Сумиобленерго» на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що заявник не дотримався вимог п.1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 ГПК України та не направив копії скарги з додатками усім учасникам справи, зокрема, Кабінету Міністрів України.

Наведене вище вказує, що судом було застосовано до форми і змісту скарги процесуальні норми, які встановлюють вимоги до заяв по суті, якою, відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, є позовна заява, та правові наслідки недотримання вимог в частині форми і змісту, які застосовуються на підставі ч. 1 ст. 172 ГПК України до заяв з процесуальних питань.

Наслідком недотримання вимог особою, яка подає позов, тобто заяву по суті, в частині ненаправлення її копій всім учасникам справи, є залишення вказаного позову без руху згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України та надання строку цій особі для усунення недоліків, а не залишення без розгляду позову.

Окремої імперативної норми, яка б передбачала обов'язок скаржника при поданні скарги в порядку розділу VI ГПК України, подати суду докази направлення її копії всім сторонам у справі, Господарський процесуальний кодекс України не містить.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на вимоги ст. 19 Конституції України, відповідно до якої, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 3 ГПК України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частинами 1-4 ст. 11 ГПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Посилаючись на п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», при тлумаченні п. 1 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 172 ГПК України, в частині вимог про обов'язок сторони, яка подала скаргу, подати докази направлення її копій усім сторонам у справі, суд першої інстанції в непередбачений законом спосіб застосував різні процесуальні норми при вирішенні питання про прийняття до розгляду вказаної скарги та необґрунтовано повернув її без розгляду, відмовивши особі в доступі до правосуддя.

Водночас, оскаржувана ухвала суду вмотивована тим, що розгляд скарги здійснюється судом з урахуванням особливостей щодо суб'єктного складу учасників процесу та з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд дійшов висновку, що повідомлення усіх учасників справи є дотриманням принципу рівності та диспозитивності сторін спору, оскільки виконання провадження є завершальною стадією судового процесу.

Колегія суддів не може погоджується з такими висновками місцевого господарського суду та вважає слушними доводи апелянта про їх необгрунтованість, враховуючи наступне.

Так, судова колегія звертає увагу, що розділом VI ГПК України визначений спеціальний порядок звернення до суду із скаргами на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи органу державної виконавчої служби та їх розгляду.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Як вбачається з матеріалів господарської справи, стягувачем у виконавчому провадженні згідно з виконавчим документом є позивач ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго», боржником - Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Зірка», а органом, дії якого оскаржуються - Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області, при цьому Кабінет Міністрів України ані боржником, ані стягувачем не виступає.

З метою дотримання принципів рівності усіх учасників судового процесу, змагальності сторін та диспозитивності, закріплених у ст. 2 ГПК України, законодавцем чітко визначений обов'язок суду повідомити про розгляд скарги конкретне коло осіб, а саме: стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відсутність встановленого ГПК України обов'язку у скаржника надсилати копію скарги на дії та рішення ДВС з доданими до неї документами іншим окрім осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні особам, кореспондується з обов'язком суду повідомляти про розгляд такої скарги лише встановлене коло осіб, тобто стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

В матеріалах справи наявні докази направлення заявником скарги її копії та доданих до неї документів боржникові - КП «Шосткинський казенний завод «Зірка» та органу дії якого оскаржуються - ВПВР УДВС ГТУЮ у Сумській області (т.2, а.с.120, 121).

Колегією суддів також враховуються положення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» приписи якої, також не містять вимог щодо надіслання копії поданої заявником до господарського суду скарги всім сторонам по справи.

За таких обставин, підстав для повернення без розгляду скарги ПАТ «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго» на дії та рішення органу ДВС у суду першої інстанції не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті ухвали від 12.11.2018 у справі № 910/26894/15.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвалу Господарським судом міста Києва від 12.11.2018 у справі № 910/26894/15 постановлено з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України є підставою для її скасування, а справа - направленню до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду, відтак апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі філії «Шосткинський район електричних мереж» ПАТ «Сумиобленерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у справі № 910/26894/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 у справі № 910/26894/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/26894/15 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 24.01.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська