ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1117/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області - ОСОБА_1, довіреність №02-18/730, від 21.12.2018;

від Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД) не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД)

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 року

по справі №916/1117/18

за позовом Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД)

до Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою, -

(суддя першої інстанції: Літвінов С.В., дата та місце винесення рішення: 01.10.2018 року, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

В С Т А Н О В И В:

6 червня 2018 року Фірма "КИЇВ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) (далі Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, в якому просила визнати за Фірмою Київ у вигляді ТОВ (ЛТД) право постійного користування земельною ділянкою площею 2,8 га з кадастровим номером 512278.3900:02:001:0423 під розміщення протизсувних та берегоукріплювальних споруд, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 92, 123 Земельного кодексу України. Також позивач стверджує, що 20.10.2017 року звернувся до Відповідача з клопотанням прийняти рішення про надання йому земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0423 у постійне користування, однак відповіді йому надано не було.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 (суддя Літвінов С.В.) відмовлено в задоволенні позову Фірми "КИЇВ" у вигляді ТОВ (ЛТД) до Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою.

Суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст.116, 123 Земельного кодексу України зазначив, що передача земельної ділянки комунальної власності у постійне користування відноситься до виключної компетенції Новодофінівської сільської ради, а відсутність рішення органу місцевого самоврядування в даному випадку свідчить про те, що права постійного користування у позивача не виникло.

Крім того місцевий господарський суд зазначив, що Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) ознакам підприємства, установи та організації громадської організації інвалідів не відповідає, з огляду на що відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фірма "КИЇВ" у вигляді ТОВ (ЛТД) звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції сформував позицію, за якою обсяг прав підприємства залежить від організаційно-правової форми цього підприємства та його першого засновника в минулому, що порушує конституційну гарантію рівності організаційних форм власності.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що місцевий господарський суд не надав жодної оцінки та взагалі проігнорував Закон України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», який був ключовою підставою обґрунтування позову.

Також апелянт наголосив, що згідно з ч.1 ст.112 Господарського кодексу України, починаючи з 05.10.2017 Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) стало підприємством громадської організації інвалідів, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/1117/18 за апеляційною скаргою Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД) на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 по справі №916/1117/18 про визнання права постійного користування земельною ділянкою.

10.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 року апеляційну скаргу Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД) на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 по справі №916/1117/18 призначено до розгляду на 22.01.2019 о 10-00 год.

В судове засідання зявився представник відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Представник позивача в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2005 між Новодофінівською сільською радою (Орендодавець) та Фірмою „КИЇВ у вигляді ТОВ (ЛТД) (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 22.11.2005 у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за №05. (а.с. 11-17)

Пунктом 1 Договору передбачено, що Новодофінівська сільська рада на підставі рішення ради №319 від 11.10.2005 надає, а Фірма „КИЇВ у вигляді ТОВ (ЛТД) приймає у строкове платне користування земельну ділянку під розміщення протизсувних та берегоукріплювальних споруд, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка по вул. Морській, 25.

Згідно з п. 2 договору оренди земельної ділянки від 21.11.2005 в оренду передається земельна ділянка площею 2,800 га інших земель без рослинного покриву. Згідно реєстраційної картки земельної ділянки серії АББ №908272, виданої Дочірнім підприємством Акціонерного товариства закритого типу „Інзернопродукт „Інагро від 04.11.2005, кадастровий номер земельної ділянки 020010423.

Відповідно до п. 5 договору оренди земельної ділянки від 21.11.2005 договір укладено на 49 років. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію.

20.10.2017 Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) звернулась до Новодофінівської сілської ради Лиманського району Одеської області з клопотанням про передачу земельної ділянки, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка по вул. Морській, 25, кадастровий номер :02:001:0423 у постійне користування (вих. №8/10). (а.с. 18-19)

У вказаному клопотанні позивач зазначив, що Фірма «КИЇВ» є підприємством громадської організації інвалідів та орендарем земельної ділянки, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка по вул. Морській, 25, кадастровий номер :02:001:0423, з огляду на що, відповідно до вимог ст. 92 Земельного кодексу України, має право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив Новодофінівську сільську раду Лиманського району Одеської області в порядку ст.ст. 92, 122, 123 Земельного кодексу України прийняти рішення про передачу земельної ділянки №25, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка по вул. Морській, 25, кадастровий номер :02:001:0423, у постійне користування Фірмі «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД).

24.10.2017 до Новодофінівської сільської ради рекомендованим листом надійшло клопотання Фірми Київ вих. 8/10 від 20.10.2017 року про передачу у постійне користування земельної ділянки, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка, по вулиці Морській, під номером 25, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0423.

22.11.2017 Новодофінівською сільською радою розглянуто клопотання позивача та прийнято рішення № 442-VI, яким Фірмі КИЇВ у вигляді ТОВ (ЛТД) було відмовлено в передачі у постійне користування вищевказаної земельної ділянки. (а.с. 41)

Ненадання земельної ділянки, яка знаходиться на території Новодофінівської сільської ради в селі Нова Дофінівка, по вулиці Морській, 25, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0423, у постійне користування Фірмі «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) і стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та, органи державної влади.

Статтею 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам урегульований у статті 123 Земельного кодексу України, якою встановлено, що надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. ст. 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських, селищних, сільських рад, як органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин на їх території, належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

З огляду на зазначене, передача земельної ділянки комунальної власності у постійне користування відноситься до виключної компетенції Новодофінівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування і власника земельної ділянки.

Як зазначалося раніше, 22.11.2017 Новодофінівською сільською радою було прийнято рішення № 442-VI, яким Фірмі КИЇВ у вигляді ТОВ (ЛТД) було відмовлено в передачі у постійне користування вищевказаної земельної ділянки та опубліковано на дошці оголошень Новодофінівської сільської ради за адресою: Одеська область, Лиманський район, село Нова Дофінівка, вул. Центральна, 54А.

У відповідності до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Пунктом 10 цієї статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу України також передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Разом з тим, позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували оскарження (або скасування) рішення Новодофінівської сільської ради № 442-VI від 22.11.2017 про відмову у передачі у постійне користування вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права постійного користування земельної ділянки за Фірмою «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) позивач фактично просить суд вирішити питання, яке віднесене до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, а саме Новодофінівської сільської ради Лиманського району Одеської області, не довівши при цьому порушення свого права, яке можна відновити у зазначений ним спосіб.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідачем в межах своїх повноважень прийнято рішення про відмову в наданні земельної ділянки в постійне користування позивачу, доказів скасування вказаного рішення матеріали справи не містять, а Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) звертаючись з відповідним позовом не надала доказів на підтвердження наявності порушення наявного права постійного користування земельною ділянкою, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено порушення його права чи інтересу на момент звернення до суду та відповідно необхідність його відновлення, у звязку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду розглянуто і відхилено доводи апеляційної скарги стосовно необхідності застосування в даному випадку Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», у звязку з тим, що вказаний Закон застосовується з врахуванням положень Земельного кодексу України, який регулює відносини у сфері землекористування, що передбачено ч.1 ст. 3 та ч.1 ст.4 Земельного кодексу України, а порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено ст. 123 Земельного кодексу України.

Щодо доводів апелянта стосовно виникнення в нього права постійного користування земельною ділянкою в порядку ст.92 Земельного кодексу України, оскільки Фірма «КИЇВ» у вигляді ТОВ (ЛТД) є підприємством громадської організації інвалідів, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до пункту б ч.2 ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні з метою виконання статутних завдань і цілей зареєстровані громадські організації осіб з інвалідністю, їх спілки мають право здійснювати необхідну господарську діяльність без мети отримання прибутку, а також господарську та підприємницьку діяльність шляхом створення госпрозрахункових установ і організацій із статусом юридичної особи, а також підприємств, заснованих на колективній власності громадських організацій.

З огляду на приписи ч.2 ст.92 Земельного кодексу України та ч.1 ст.14 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні вбачається, що підприємства (об'єднання), установи та організації громадських організації інвалідів повинні одночасно відповідати двом ознакам:

- вони повинні бути створені громадською організацією осіб з інвалідністю;

- вони повинні бути створені у формі госпрозрахункових установ, організацій або підприємств, заснованих на колективній власності громадських організацій.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, наданою Позивачем разом з позовною заявою запис про реєстрацію Фірми КИЇВ, як юридичної особи, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено 15.08.2006 року.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 15.08.2006 учасниками Фірми КИЇВ була юридична особа - нерезидент КОРПОРАЦІЯ ANB INTERNATIONAL CORPORATION та ряд фізичних осіб.

Лише 05.10.2017 року до складу учасників Фірми КИЇВ була включена громадська організація Центр захисту інвалідів, у зв'язку з чим судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що Фірма КИЇВ у вигляді ТОВ не була створена громадською організацією інвалідів.

Про різний правовий статус засновників та учасників безпосередньо зазначено в пункті 5.1. Статуту Фірми КИЇВ, доданого до позовної заяви, відповідно до якого засновниками Товариства є особи, які створили та первинно зареєстрували Товариство. Включення ж в подальшому до числа учасників Фірми КИЇВ громадської організації інвалідів не змінює організаційно-правову підприємства.

Крім того, позивач, як на момент свого створення, так і на сьогоднішній день має організаційно - правову форму - Товариство з обмеженою відповідальністю.

Як вбачається зі Статуту Фірми КИЇВ, а також відомостей Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Фірма КИЇВ не здійснює свою діяльність у формі госпрозрахункових установ, організацій або підприємств, заснованих на колективній власності громадських організацій та у статуті відсутні будь-які положення про повязаність господарської діяльності Позивача із захистом прав, свобод та інтересів інвалідів.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що Фірма КИЇВ у вигляді ТОВ (ЛТД) ознакам підприємства (об'єднання), установи та організації інвалідів не відповідає, а доводи апелянта в цій частині судовою колегією відхиляються.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Фірми Київ у вигляді ТОВ (ЛТД) на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №916/1117/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №916/1117/18 слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фірми Київ у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №916/1117/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2018 року по справі №916/1117/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.01.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

судді А.І. Ярош

ОСОБА_3