ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3269/18

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Кухар Н.М.
при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Міністерства оборони України, м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", м.Харків,
про стягнення 9192,00 грн.
за участю представників:
позивача - Вельми І.О. (довіреність № 220/534/Д від 03.12.2018);

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України 29.11.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту", м.Харків, про стягнення пені в розмірі 9192,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов п.п. 7.3.1. укладеного між сторонами Договору № 286/3/17/309 від 20.10.2017 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), виконав послуги з постачання товару з порушенням терміну надання таких послуг із запізненням на 10 діб.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України, у зв`язку з відсутністю доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, чим порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 18.12.2018, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків, позовну заяву міністерства оборони України було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3269/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився; відзив на позовну заяву не надав; про причину неявки суд не повідомив; про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджатиме розгляду справи по суті, у зв`язку з чим визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього, згідно ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20.10.2017 між Міністерством оборони України (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" (відповідач), відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол від 09.10.2017 № 75/599/6), було укладено Договір № 286/3/17/309 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Згідно п. 1.1 вказаного Договору, відповідач, як постачальник, зобов`язався у 2017 році поставити позивачу, як замовнику, сумки (1892) (Сумки (1892) (Сумка-підсумок адміністративний, Тип І, кольору FS 34089/34151 Oliva green) (далі - товар), а позивач - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в цьому Договорі.

Відповідно до специфікації товару (п. 1.2. Договору), загальна кількість товару для постачання - 2000 шт., вартістю 459600,00 грн. (з ПДВ). Строк (термін) постачання встановлено до 30.11.2017 (включно).

Товар постачається па умовах DDP - склад замовника, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження (п. 6.1. Договору).

Місцем поставки товару є об`єднані центри забезпечення Тилу Збройних Сил України, згідно з рознарядкою та ростовкою Міністерства оборони України, які є невід`ємною частиною Договору, з обов`язковим дотриманням передбачених ними вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.

Постачальнику надається право, за попередньою письмовою згодою замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.7. Договору, приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який складає представник замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно п.п. 7.3.1. Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені Договором.

Проте, послуги з постачання товару були виконані відповідачем з порушенням терміну надання таких послуг, що підтверджується Актом приймального контролю (якості) № 1 від 11.12.2017, з якого вбачається, що товар в кількості 2000 шт. на суму 459600,00 грн. завезено до в/ч А2788 11.12.2017, тобто із запізненням на 10 діб.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 8.3.4. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язань постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,2 відсотка вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості Договору.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 9192,00 грн. пені законними та обґрунтованими.

При цьому, суд бере до уваги, що за приписами ст. 2 Закону України "Про оборону України" та ст. 5 Закону України "Пpo Збройні Сили України", фінансування потреб національної оборони та Збройних Сил України здійснюється виключно за рахунок державного бюджету України, а отже шкода, яка спричиняється Міністерству оборони України, є безпосередньою шкодою інтересам держави.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до Положення про "Міністерство оборони України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 730), є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони держави та військовою будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених на них завдань і в процесі їх виконання взаємодіє з іншими центральними органами виконавчої влади.

Таким чином, шкода, що спричиняється Міністерству оборони України, призводить до безпосередньої шкоди інтересам держави.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод засобів індивідуального захисту" (61075, м.Харків, вул.Механізаторів, буд. 4; ) на користь Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.Повітрофлотський, буд. 6; ; р/р МОУ № 8611 в ДКСУ м.Києва, МФО 820172, КПКВ 2101020) - пеню в розмірі 9192,00 грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.01.2019 р.

Суддя Н.М. Кухар