ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1031/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Ярош А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 01 серпня 2018 року (повний текст складено 06 серпня 2018 року)

по справі № 916/1031/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Чорноморськ"

про стягнення 51130,00 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Невінгловська Ю.М.

час та місце винесення рішення: 01.08.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач, ПАТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Морський торгівельний порт „Чорноморськ" (далі - відповідач, відправник, МТП «Чорноморськ», Порт) про стягнення штрафу за невірну зазначену масу вантажу у перевізному документі у розмірі 51 130,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням позивача на те, що при оформленні залізничної накладної №40762585 від 15.01.2018р. відповідачем було скоєне правопорушення, передбачене ст.24 Статуту залізниць України, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній маси вантажу, що є підставою для покладення відповідальності, встановленої ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.08.2018р. в позові відмовлено у повному обсязі з посиланням на те, що позовні вимоги не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, які б свідчили про наявність невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній та фактичній масі, зазначеної в комерційному акті з огляду на те, що його складення працівниками залізниці було здійснено без дотримання вимог пункту 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р. (далі - Правила складання актів).

Господарським судом Одеської області зазначено, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі комерційний акт має бути в обов'язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов'язком, проте не може замінити наявність обов'язкових підписів.

Крім того, місцевий господарський суд у своєму рішенні проаналізував вимоги Довідника професій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.05.2016 № 181 та прийшов до висновку, що комерційний акт від імені залізниці обов'язково має бути підписаний двома особами, що обіймають керівні посади та працівником станції, який особисто здійснював перевірку.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що робітники станції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є тими особами, які займають відповідну керівну посаду, а докази покладання на них виконання обов'язків начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) в матеріалах справи відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, апелянт послався на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що у своєму рішенні від 01.08.2018р. Господарський суд Одеської області надав оцінку лише одному доказу - комерційному акту № 482004/28/11 від 22.01.2018р., зазначивши наявність дефекту у цьому акті, а саме: даний комерційний акт, в порушення п.10 Правил складання актів, не підписаний начальником вантажного району (завідуючим вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Тому, місцевий суд визнав юридичну неспроможність даного документу як засобу доказування.

ПАТ "Українська залізниця" вважає, що судом у своєму рішенні безпідставно не взято до уваги довідку за підписом помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018р. №185, якою зазначено, що згідно штатного розпису структурного підрозділу "Станція Покровськ" в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом - штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) - відсутні (а.с.27).

Відсутність посади завідуючого вантажним двором у штаті також зазначено в розділі Д комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р.

При цьому, апелянт вказує, що п.10 Правил складання актів передбачає, у разі необхідності перевірки вантажу і підписання комерційного акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці, тобто такий перелік працівників не є вичерпним. Тому, з урахуванням відсутності посади начальника вантажного району за штатним розписом структурного підрозділу "Станція Покровськ", для перевірки вантажу і підписання акта залучений агент комерційний ОСОБА_4, який брав участь у зважуванні вагону, та працівник, який безпосередньо проводив зважування вагону агент комерційний ОСОБА_4.

Тобто, на думку апелянта, комерційний акт №482004/28/11 від 22.01.2018р. підписаний з боку залізниці трьома уповноваженими особами. Отже, враховуючи відсутність у штатному розписі структурного підрозділу "Станція Покровськ" штатних одиниць: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу і. контейнерного майданчика, сортувальної платформи), позивач вважає, що складений залізницею комерційний акт є належним та допустимим доказом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.09.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 01.08.2018р. у справі №916/1031/18 та запропоновано Державному підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншій стороні у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2018р. справу №916/1031/18 призначено до розгляду на 10.10.2018р.

19.09.2018р. від Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач не погоджується з її доводами, зокрема посилаючись на те, що перелік осіб , які мають поставити свій підпис на комерційному акті є обов'язковим та не передбачає можливість заміни осіб, які в обов'язковому порядку повинні підписати акт, іншими особами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, відповідач вважає, що довідка № 185 від 03.07.2018, на яку посилається апелянт, у своїй апеляційній скарзі та якою зазначено, що посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) - відсутні, містить посилання на штатний розпис «Станції Покровськ», але до даної довідки не додано ані сам штатний розпис, ані зазначено хоча б дату цього штатного розпису. Крім того, ця довідка складена 03.07.2018, а спірний комерційний акт - 22.01.2018.

Також, Порт зазначає, що посилання апелянтом на посадову інструкцію № 235 від 15.12.2017р. комерційного агенту є безпідставним, тому що, на думку відповідача, вона не є доказом того, що комерційний агент повинен підписати комерційний акт замість начальника вантажного району вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), чий підпис обов'язково передбачений Правилами складання актів.

МТП «Чорноморськ» наполягає на тому, що відповідно до зазначеної інструкції, комерційний агент бере участь у підписанні комерційного акту у разі його оформлення, а отже, має право підписати його у разі, якщо його буде також залучено до перевірки.

Крім того, Порт зазначає, що апелянт, посилаючись на відсутність у штатному розписі станції посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), не надав доказів того, хто саме виконує функції по вказаній посаді та міг би підписати комерційний акт, зважаючи на ту обставину, що відповідно до Правил складання актів, підпис вказаної особи є обовязковим.

Серед іншого, МТП «Чорноморськ» не згоден з посиланням апелянта на Книгу обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах як на доказ виявленої розбіжності фактичної маси та наголошує, що копії виписок з Книги переважування вантажів не можуть служити доказом по справі, оскільки ведення вказаної книги передбачено Інструкцією з ведення станційної звітності, затвердженою наказом Укрзалізниці від 14.06.2003 № 147-ц, яка за своєю природою є внутрішнім документом, і поширюється виключно на підрозділи ПАТ Укрзалізниця. При цьому, відповідач наголошує, що вказана інструкція не була зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

В підтвердження своєї позиції МТП «Чорноморськ» посилається на низку Постанов Верховного суду, Одеського апеляційного господарського суду, а також, Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», щодо оцінки судом належності та допустимості доказів, наявних у справі.

Указом Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

На виконання положень абз. 2 ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, матеріали справи №916/1031/18 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018р. справа №916/1031/18 прийнята до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Колоколова С.І. та Ярош А.І.

Відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

29.10.2018р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/1031/18 у зв'язку з передачею справи №916/2450/17, з аналогічним предметом спору, на розгляд Об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.11.2018р. апеляційне провадження у справі №916/1031/18 зупинено до прийняття Об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення по справі №916/2450/17.

26.12.2018р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про заміну сторони по справі та поновлення провадження. Позивач просив замінити сторону по справі: з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", у зв'язку з проведенням 27.11.2018р. державної реєстрації Статуту АТ "Укрзалізниця" у новій редакції, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018р. №938 "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Українська залізниця". Також, позивач зазначив, що 23.11.2018р. Об'єднаною палатою Верховного суду ухвалена постанова у справі №916/2450/17, яка оприлюднена 07.12.2018р., у якій викладена правова позиція щодо спірних правовідносин.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. апеляційне провадження у справі №916/1031/18 було поновлено. Заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"- задоволена. Здійснено заміну позивача у справі № 916/1031/18 - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" його правонаступником - Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ «Українська залізниця»).

28.01.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ «Українська залізниця» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. В якості такого доказу позивач надав до суду копію наказу від 29.12.2017р. №1865 про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ. В обґрунтування ненадання цього доказу в суд першої інстанції апелянт пояснив, що зазначений документ не входив до предмету доказування по справі та необхідність його долучення виникла після винесення постанови від 23.11.2018р. Об'єднаною палатою Верховного Суду по справі №916/2450/17, де було зазначено про уповноваження осіб на підписання комерційних актів наказом.

Пунктами 1, 2 та 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» та відзив на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2018р. МТП «Чорноморськ» зі станції відправлення Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці відправив на адресу ПрАТ „Авдієвський коксохімічний завод" (станція призначення Авдіївка Донецька залізниця) вагон №56970148 ПВ з вантажем: вугілля кам'яне не поіменоване в алфавіті (бітумінозний низколетючий «Pocahontas»), зазначивши в накладній масу вантажу 68550кг., що підтверджується залізничною накладною №40762585 (а.с. 11).

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вага вантажу - 68550 кг. була визначена на 100-та тонних вагонних електромеханічних вагах. Правильність внесених у накладну відомостей підтверджена відправником у відповідній накладній.

Зважування було проведено на станції відправлення на сертифікованих та паспортизованих вагах ВВ7419-100-2НС, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії технічного паспорту ЗВВТ та паспорту-формуляру (а.с. 38, 40-48).

Водночас, в матеріалах справи наявний витяг із журналу повірки даних вагів (а.с. 39), з якого вбачається, що дані ваги систематично перевірялись на придатність до зважування і є придатними до зважування залізничних вантажів.

Окрім того, у матеріалах справи є роздруківка з Протоколу зважування вагонів на вагах ВВ-7419-100-2НС та копія відвісу №4/42э, із яких вбачається, що маса вантажу у вагоні №56970148 ПВ по відправці 15.01.2018р. складає нетто - 68550 кг., брутто - 88950 кг., тара - 20 400 кг., вантажопідйомність вагона - 69000 кг. (а.с.49-50).

При цьому, відповідно до графи 31 вищезазначеної залізничної накладної провізна плата становить - 10 226,00 грн.

Матеріали справи свідчать,що по прибутті вантажу на проміжну стацію Покровськ, було здійснено перевірку маси вантажу у вагоні №56970148 та виявлено розбіжності щодо фактичної маси вантажу, який прибув на станцію, із зазначеною відповідачем в накладній масою (надлишок), що є порушенням пункту 4.1. глави 1 Додатку 3 до СМГС та про що складено комерційний акт №482004/28/11 від 22.01.2018р.

Так, у розділі "Д" комерційного акту №482004/28/11 зазначено, що згідно акту загальної форми №89 від 21.01.2018р. (а.с. 13), на станції Покровськ проведено перевірку маси вантажу у вагоні. В відправному документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 20400 кг, нетто 68550 кг. При подаванні вагона на 150-ті тонних статичних вагах станції, які повірені 24.07.2017р. виявлено: фактична маса брутто вагона склала 92460 кг, тара вагона з ПД 20400 кг, нетто 72060 кг, що більше документа на 3510 кг та понад вантажопідйомності вагону на 3060 кг.

З акту загальної форми №89 вбачається, що перевірку та зважування вагону №56970148, які відбувались 21.01.2018р., проводили робітники станції Покровськ ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.13).

Також, у комерційному акті зазначено, що поверхня вантажу нижче бортів 10 см, не розрівнена, холмоподібна, не вкатана, вкрита снігом. Двері, люка закриті. Виїмок, течі вантажу немає. Вагон прибув в технічному стані справний.

Окрім того, у матеріалах справи наявні:

- копія залізничної накладної №53980850 із зазначенням перегрузу (а.с.26),

- копії посадових інструкцій агентів комерційних: ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с.28-31),

Судом встановлено, що 22.01.2018р. було складено акт загальної форми №101 від 22.01.2018р., в якому зазначено, що надлишок вантажу в кількості 3810 кг перевантажено з вагону №56970148 в вагон №66591082. При повторному зважуванні вагона №56970148 виявлено брутто 88650 кг, тара вагона з ПД 20400 кг, нетто 68250 кг.

Результат переважування також зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, копія сторінки якої із записами від 21.01.2018р. та 22.01.2018р. наявна у матеріалах справи (а.с. 15).

З наявної копії акту загальної форми №101 від 22.01.2018р. вбачається, що повторне зважування проводили робітники станції: ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Комерційний акт №482004/28/11 від 22.01.2018р. від імені залізниці підписаний начальником станції Балачіовим Б.Ю., інженером ОСОБА_11, комерційним агентом ОСОБА_12

Крім того, розділ «Д» комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р. окремо підписаний, як зазначено у самому акті, робітниками станції ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13

Відповідно до довідки помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018р. №185, копія якої міститься у матеріалах справи, штатна одиниця начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи) на зазначеній станції відсутня. Це зазначено і в розділі «Д» спірного комерційного акту написом «зав. вантажним двором по штату немає».

При цьому, як зазначалось вище, до матеріалів справи долучено копію наказу від 29.12.2017р. №1865 про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ.

Як зазначено даним наказом, для контролю за правильністю складання комерційних актів та з метою недопущення сторонніх осіб до їх складання та підписання, призначено відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ - ОСОБА_14 (пункт 1 наказу).

Пунктом 2 вказаного наказу призначено відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених на станції Покровськ згідно Статуту Залізниць України, а саме:

Заступника начальника станції - Ветошко Д.В.,

Агента комерційного (вантажного двору) - ОСОБА_16,

Змінних агентів комерційних станції Покровськ,

Змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

Відповідно до п.3 цього наказу, за відсутністю будь-кого з призначених працівників, їх обов'язки покладаються на працівників, які їх заміщують.

Матеріали справи свідчать про те що відправник вантажу при зважуванні та перевантаженні вагону був відсутній.

У відповідності до розділу "Є" комерційного акту №482004/28/11 при видачі вантажу вантажоодержувачу на станції призначення Авдіївка, різниці проти даного акту не виявлено.

Зазначені обставини стали підставою для нарахування позивачем відповідачу штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №40762585 маси вантажу, у п'ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення залізницею вантажу, що складає 51130,00 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Апеляційний господарський суд зазначає, що посилання апелянта фактично зводяться до оцінки комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р. як належного та допустимого доказу, який є підставою для нарахування штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Відповідно до вимог ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено (далі - Статут залізниць), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р., що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Відповідно до п.6 ст.1 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Тобто, відповідно до п.6 ст.1 Статуту залізниць та в силу вимог ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України і ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, залізнична накладна, що наявна у матеріалах справи, свідчить про укладення між МТП «Чорноморськ» та АТ «Українська залізниця» договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць, яка кореспондується з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, залізнична накладна № 40762585 від 15.01.2018р. свідчить, що масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах (100т) у кількості 68550 кг.

Згідно зі ст.24 Статуту залізниць, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Крім того, даною статтею передбачено право залізниці перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць передбачено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць, що співвідноситься з п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Судова колегія зазначає, що мова йде про Правила складання актів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Як вже зазначалось, після відправлення вантажу на проміжній станції Покровськ, залізницею було виявлено невідповідність даних між зазначеною масою вантажу у залізничній накладній №53980850 та його фактичною масою. Так, у вагоні № 56970148, згідно документу зазначено - нетто 68550 кг, тара 20400 кг, насправді виявилось - брутто - 92460 кг, нетто - 72060 кг., тара з док. - 20400 кг, що більше на 3510 кг та понад ВП на 3060 кг.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання вимог статей Статуту залізниць України, які зазначені вище, на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагоні №5697014, позивачем був складений акт загальної форми №89 від 21.01.2018р., на підставі якого, в свою чергу, позивачем був складений комерційний акт №482004/28/11 від 22.01.2018р.

Крім того, 22.01.2018р. був складений акт загальної форми №101 про повторне зважування вантажу після частини його відвантаження.

Пунктом 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Тобто, пунктом 10 вказаних правил визначено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища:

- начальник станції (його заступник),

- начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи),

- працівники станції, залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці.

Тільки за сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів. Інші працівники залізниці можуть бути залучені поряд з трьома підписантами, що обов'язково повинні засвідчити акт, а не замість них.

Саме тому, місцевий суд дійшов висновку, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичні масі комерційний акт має бути в обов'язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. При цьому, залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов'язком, проте не може замінити наявність обов'язкових підписів.

При цьому, відповідно до ч.1 та ч.3 статті 64 Господарського кодексу України, підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною 3 ст.65 Господарського кодексу України передбачено, що керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Згідно з довідкою помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018р. №185, штатна одиниця начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи) на зазначеної станції відсутня.

Тому, позивачем надано копію наказу від 29.12.2017р. №1865, яким підтверджуються повноваження чітко встановлених відповідальних осіб, що мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ. До таких відносяться:

- інженер станції Покровськ - ОСОБА_14,

- заступник начальника станції - ОСОБА_15,

- агент комерційний (вантажного двору) ОСОБА_16

Крім того, у наказі вказано, що право такого підпису мають змінні агенті комерційні станції Покровськ, змінні маневрові диспетчера станції Покровськ. При цьому, відповідно до п.3 цього наказу, за відсутністю будь-кого з призначених працівників, їх обов'язки покладаються на працівників, які їх заміщують.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджували б право заміщення іншими працівниками осіб, що зазначені в наказі від 29.12.2017р. №1865.

Разом з тим, позивачем надані до матеріалів справи посадові інструкції №235 агентів комерційних, в яких вказано, що агент комерційний бере участь в підписанні комерційного акту в разі його оформлення (пункт 5 частини 2.2 розділу 2 посадової інструкції №235).

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, наявні у матеріалах справи посадові інструкції підписані ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що приймали участь в складанні актів загальної форми №89 та №101.

При цьому, агенти комерційні ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підписали окремий розділ «Д» комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р., в якому дублюється інформація вищевказаних загальних актів, як працівники станції Покровськ.

ОСОБА_14 також підписав окремий розділ «Д» комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р. як працівник станції Покровськ.

Проте факт невідповідності вантажу, відправленого відповідачем, зафіксовано позивачем у спірному комерційному акті №482004/28/11 від 22.01.2018р., який від імені залізниці підписаний начальником станції Балачіовим Б.Ю., інженером ОСОБА_11, та комерційним агентом ОСОБА_12

З огляду на викладене, апеляційна колегія звертає увагу на те, що з урахуванням п.10 Правил складання актів, вказаний комерційний акт містить підпис начальника станції Балачіова Б.Ю. При цьому, підпис агента комерційного ОСОБА_12 обумовлена загальною посадовою інструкцією для комерційних агентів, однак, посадова інструкція саме агента ОСОБА_12 у матеріалах справі відсутня.

Крім того, доказів покладення на інженера ОСОБА_11 обов'язків щодо підписання комерційних актів від імені залізниці як особи, підпис якої є обов'язковим для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил, позивачем до суду не надано.

Тобто позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів, відповідно до яких комерційний акт №482004/28/11 від 22.01.2018р. був підписаний інженером ОСОБА_11

Аналогічний висновок викладений в Постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018р. по справі №916/2450/17.

Апеляційна колегія погоджується з судом першої інстанції, яким вірно встановлено, що позивачем не надано доказів того, що обов'язки начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) покладено на інших працівників.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

Таким чином висновок Господарського суду Одеської області щодо наявності дефекту форми комерційного акту №482004/28/11 від 22.01.2018р., в зв'язку з чим він є юридично неспроможним як засіб доказування за змістом зафіксованих у ньому обставин, апеляційна колегія вважає законним та обґрунтованим.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (справа "Трофимчук проти України" від 28 жовтня 2010 року).

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в порушення вимог ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, позивачем у розумінні ст. 129 Статуту залізниць України не надано належних доказів, які б підтверджували заявлені позивачем вимоги.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.08.2018р. у справі №916/1031/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк у встановлених ч.3 ст. 287 ГПК України випадках.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.