ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

24 січня 2019 року Справа № 926/2283/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до Приватно сільськогосподарського підприємства "Мамаївське", с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області

про стягнення заборгованості за неналежне виконання договірних зобовязань у сумі 7862,42 грн

Суддя І.В. Марущак

ОСОБА_1 Чепишко

представники:

від позивача адвокат ОСОБА_2, довіреність від 12.12.2017 № 2640;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 9 від 02.01.2019;

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Приватно сільськогосподарського підприємства "Мамаївське" заборгованості за типовим договором про надання послуг електрозв'язку від 25.12.2000 та публічним договором про надання послуги мережі інтернет від 22.02.2008 № 201 у сумі 7862,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач на виконання умов зазначених договорів надав відповідачу телекомунікаційні послуги, проте останній не сплатив їх вартість, внаслідок чого заборгував позивачу за період квітень-серпень 2018 року 7163,91 грн. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов'язання позивач нарахував відповідачу 66,61 грн 3% річних (з 21.05.2018 по 26.11.2018), 419,03 грн пені (з 01.06.2018 по 26.11.2018) та 212,87 грн інфляційних втрат (з 01.06.2018 по 31.10.2018).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Ухвалою суду від 19.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.01.2019 та запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи.

До початку судового засідання 15.01.2019 від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Разом з тим, ухвалою суду від 15.01.2019 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні відкласти на 24.01.2019 та зобовязано сторони надати суду належні та допустимі докази сплати відповідачем суми позову (7862,42 грн) та суму судового збору (1762 грн).

Перед початком підготовчого засідання 24.01.2019 позивач надав суду заяву про закриття провадження, до якої долучив бухгалтерську довідку та виписки з банку.

Представник позивача у підготовчому засіданні зазначені вище заяви підтримав, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

У свою чергу представник відповідача надав суду платіжні доручення про сплату сум позову та судового збору, тому також просив суд закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив таке.

25 грудня 2000 року між ЧД ВАТ «Укртелеком» та ПСП «Мамаївське» укладено типовий договір № 102 про надання послуг електрозвязку (далі договір від 25.12.2000), за яким позивач надає послуги електрозвязку, перераховані в додатку 1, і безоплатні послуги, перераховані в додатку 2.

Як слідує з додатку № 1 до зазначеного договору, між сторонами погоджено надання послуг встановлення телефону і радіоточок, надання місцевого телефонного звязку, автоматичного міжміського та міжнародного телефонного звязку.

Згідно з підпунктами 3.2.8, 3.2.16 договору від 25.12.2000 відповідач зобовязаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані в кредит телеграм та інші послуги, надані по телефону, своєчасно вносити плату за користування радіоточкою.

Аналогічно пунктом 4.3 договору від 25.12.2000 передбачено, що відповідач повинен своєчасно оплачувати надані послуги. Розрахунок абонплати за користування місцевим телефонним звязком здійснюється за сталою (без почасової оплати) або за змінною (з почасовою) величиною, якщо остання передбачена технічними можливостями обладнання АТС.

Розрахунки за Послуги здійснюються на умовах кредитно-авансової з наданням рахунків, (пункт 4.2 договору від 25.12.2000).

Розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозвязку за кожен попередній місяць проводяться Відповідачем протягом десяти (10) днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 4.5 договору від 25.12.2000).

22 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» та ПСП «Мамаївське» укладено, шляхом придбання відповідачем модему для включення порту вузла Інтернет, договір № 201 про надання послуги ADSL-підключення до мережі Інтернет (далі договір від 22.02.2008), відповідно до пункту 1 якого позивач надає відповідачу на платній основі послугу доступу до мережі Інтернет шляхом включення до порту вузла Інтернет Укртелекому по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL, динамічної (постійної) ІР-адреси та сервісу електронної пошти.

Водночас у відповідності до п. 3.1.1 договору від 22.02.2008 позивач зобовязався надавати відповідачу замовлені послуги згідно з конфігурацією, визначеною в додатку 1 до договору.

Розрахунок вартості послуги здійснюється щомісячно на підставі діючих тарифів ПАТ «Укртелеком» (додаток 1) і залежить від обраного споживачем тарифного плану. Відповідач проводить оплату за надану послугу інтернет щомісяця до 20 числа поточного місяця, на підставі рахунків, виставлених ПАТ «Укртелеком» до 10 числа поточного місяця, що наступає за звітним. Додатково при виставленні рахунку нараховується податок на додану вартість у розмірі, встановленому законодавством, (пункти 5.1, 5.2 договору від 22.02.2008).

Згідно із пунктом 6.5 договору від 22.02.2008 відповідач, замовивши послугу або змінивши її параметри самостійно через систему самообслуговування, відповідає за оплату цих послуг у повному обсязі згідно з тарифним планом послуги.

У матеріалах справи містяться рахунки-акти позивача, з яких вбачається, що відповідачу згідно зазначених договорів від 25.12.2000 та 22.02.2008 надано послуги у січні 2018 року на суму 1572,95 грн, у лютому 1602,85 грн, у березні 1649,58 грн, у квітні 1767,90 грн, у травні 1763,08 грн, у червні 1803,85 грн, у липні 1819,09 грн, у серпні 1777,80 грн.

Відповідач не оспорює фактів укладення договорів від 25.12.2000 та 22.02.2008, а також надання позивачем послуг за ними, докази протилежного у матеріалах справи відсутні та сторонами не надані.

17 вересня 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 10-16/26 про сплату боргу за отримані послуги звязку та штрафних санкцій на суму 7337,62 грн, з яких 7163,91 грн сума основного боргу, 23,18 грн 3% річних та 150,53 грн пені, проте така залишена відповідачем без розгляду, докази протилежного у матеріалах справи відстуні.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобовязань 18.12.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 7862,42 грн боргу, у тому числі 7163,91 грн основної заборгованості, що виникла за період квітня-серпня 2018 року, а також 66,61 грн 3% річних (з 21.05.2018 по 26.11.2018), 419,03 грн пені (з 01.06.2018 по 26.11.2018) та 212,87 грн інфляційних втрат (з 01.06.2018 по 31.10.2018).

Разом з тим, 21.12.2018 (дата проведення платежу) відповідач сплатив позивачу 7862,42 грн згідно з платіжним дорученням від 20.12.2018 № 0721 та 1762 грн згідно з платіжним дорученням від 20.12.2018 № 0732 із призначенням платежів: «за телекомунікаційні послуги договір № 102 від 25.12.2000 року рахунок-акт № 5.2018.601340 борг 2018». Аналогічні відомості містяться у наданій позивачем виписці з його банківського рахунку.

При цьому, як підтверджується листом відповідача від 23.01.2019 № 01 та довідкою позивача від 18.01.209 № 10-10/19, між сторонами досягнута згода з приводу того, що кошти у сумі 1762 грн, сплачені відповідачем за платіжним дорученням від 20.12.2018 № 0732, зараховуються як сплата судового збору, а не в якості сплати вартості телекомунікаційних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, враховуючи, що у звязку із сплатою відповідачем суми позову між сторонами на даний момент відсутній спір, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 231 ГПК України.

У той ж час частиною четвертою статті 231 ГПК України унормовано, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки відповідач погасив заборгованість за договорами від 25.12.2000 та 22.02.2008 після звернення позивача до суду із даним позовом (погашено 21.12.2018, позивач звернувся із позовом 18.12.2018), то судовий збір у порядку статті 130 ГПК України слід покласти на відповідача.

Втім, ураховуючи, що відповідач добровільно компенсував позивачу вартість сплаченого ним судового збору, що не заперечується останнім, то суд не вбачає підстав для його примусового стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 126, 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Закрити провадження у справі.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 січня 2019 року.

Суддя І.В. Марущак