ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/542/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання - Безпалюк А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. (про відмову у відкритті провадження)

у справі № 916/542/18

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» м. Київ

про стягнення 1 438 952,58 грн., розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов'язання повернути майно

суд першої інстанції у складі: головуючого судді Лічмана Л.В., суддів Степанової Л.В. та Цісельського О.В.,час та місце прийняття ухвали: 03.12.2018 р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

повний текст складено та підписано: 03.12.2018 р.

за участю представників сторін:

від Фонду Державного майна України: Лисюк В.В.;

від ДП «Адміністрація морських портів України»: Осташ І.М.;

від ТОВ «Морський клуб ТЦФ»: Єлін І.Ю. та Бондаренко Т.А.;

прокурор: Тунік В.М.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. по справі № 916/542/18 та призначено до розгляду на 17 січня 2019 року на 17:00 год.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2 розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за позовом (зареєстрований 13.08.2018 р. за вх. № 1836/18) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява ОСОБА_2 (зареєстрована 13.08.2018 р. за вх. № 1836/18) не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ» ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р., що перешкоджає подальшому провадженню у справі № 916/542/18 скасувати, і направити справу № 916/542/18 для продовженя розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилався на те, що заявлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», впливають на його права як учасника Товариства з часткою у статутному капіталі товариства в розмірі 70%. Також ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги неможливістю отримати дивіденди від господарської діяльності Товариства у тому обсязі, на який він розраховував звертаючись за захистом своїх порушених прав до Господарського суду Одеської області та отримавши на свою користь Рішення від 14.12.2015 р. у справі № 916/4494/15.

На думку скаржника, мова йде про упущену вигоду - доходи, які ОСОБА_2, як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», міг би отримати за звичайних обставин, якби його корпоративне право не було порушено, у зв'язку з невиконанням рішення Господарського суду Одеської області 14.12.2015р. у справі №916/4494/15, яке набрало законної сили.

Апелянт ОСОБА_2 також зазначив, що судом не встановлювались і досліджувались обставини, викладені у рішенні Господарського суду Одеської області 14.12.2015 р. у справі № 916/4494/15.

Апелянт вважає, що спір виник саме з корпоративних відносин, оскільки предмет спору - це стягнення заборгованості за договором, що визнаний поновленим саме за позовом ОСОБА_2, як учасника відповідача.

Скаржник зауважив, що господарський суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а також грубо порушив норми матеріального права та помилково вдався до з'ясування питань юрисдикційної належності поданого позову третьої особи, оскільки не розглянув даний спір, як такий, що виник з корпоративних відносин між товариством з обмеженою відповідальністю та його учасниками.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» м. Одеса до Південно-західного апеляційного господарського суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2 задовольнити повністю та скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р.

15.01.2019 р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли відзиви Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Заступника прокурора Одеської області на апеляційну скаргу ОСОБА_2. Відповідно до означених відзивів сторони просять у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Одеської області у справі № 916/542/18 від 03.12.2018 р. про відмову у відкритті провадження у справі відмовити, залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. про відмову у відкритті провадження у справі без змін.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» при поданні відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2, окрім іншого просить постановити окрему ухвалу про зловживання процесуальними правами ОСОБА_2 у справі № 916/542/18.

В обґрунтування наданого клопотання Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» зазначає, що ОСОБА_2 у справі № 916/542/18 оскаржувалась ухвала Господарського суду Одеської області від 17.08.2018 р. про повернення позовної заяви, за результатами розгляду якої постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. апеляційним судом роз'яснено, що позовна заява скаржника, як фізичної особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки подана з порушенням правил суб'єктної юрисдикції, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Натомість скаржник, нехтуючи висновками апеляційного суду оскаржує ухвалу господарського суду від 03.12.2018 р. саме з цих підстав.

На думку Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», такі дії ОСОБА_2 є зловживанням цим суб'єктом своїми процесуальними правами та направлені на затягування вирішення спору судом.

Розглянувши дане клопотання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо постановлення окремої ухвали про зловживання процесуальними правами ОСОБА_2 у справі № 916/542/18, колегія суддів вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка набула чинності для держави України 11.09.1997р. згідно Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією з основних засад судочинства у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов'язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що право на апеляційний перегляд справи передбачено нормами чинного законодавства, ухвала Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. (про відмову у відкритті провадження) до цього часу ОСОБА_2 не оскаржувалась, а тому колегія суддів не вбачає підстав для вжиття до апелянта заходів, передбачених статтею 43 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

26.03.2018 р. Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса-2009» про: стягнення заборгованості у розмірі 1438952,58 грн, з яких: 1162880,45 грн основного боргу та 276072,13 грн пені; розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 20.09.2005 р. № 2592; зобов'язання повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області передане у строкове платне користування за договором оренди від 20.09.2005 р. державне нерухоме майно, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. «Б»: 81 - малий елінг, 96 - великий елінг, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі, 16 - магазин, 20 - склад магазину, 41, 42 - вмивальня, 43, 44, 45, 48, 49 - душова, 50, 46, 47 - туалети, 38 - кладова, 34, 24 - диспетчерські, 15, 16, 17, 25 - офіс, 23 - коридор, 26, 27, 28 - приміщення, 12 - кімната для переговорів, 13 - кухня, 11 - кают-компанія, 18, 22 - вмивальня, 19, 21 - туалети, 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холлу - 8, площею 4,96 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

13.08.2018 р. ОСОБА_2 подано до Господарського суду Одеської області позовну заяву (зареєстрована за вх. № 1836/18) як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі № 916/542/18, згідно якої просить:

- встановити нікчемність договору від --.--.--" р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р., укладеного в усній формі між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Яхт клуб ,,Одеса-2009" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ"), на виконання якого 01.03.2013 р. Фондом державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Яхт клуб ,,Одеса-2009" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю ,,МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ"), підписано акт приймання-передачі до договору від --.--.--" р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р., укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Яхт клуб ,,Одеса-2009", з підстав недоотримання сторонами вимог закону про письмову форму та нотаріальне посвідчення договору;

- застосувати до договору від --.--.--" р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005 р., укладеного в усній формі між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Яхт клуб ,,Одеса-2009", наслідки недійсності нікчемного правочину в порядку передбаченому ст.1213 ЦК України.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, норми господарського процесуального законодавства чітко вказують на право фізичних осіб звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли їх справа віднесена до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу (ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Закон України «Про господарські товариства» визначає поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право:

а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів;

в) вийти в установленому порядку з товариства;

г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів;

д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов'язки їх учасників визначає Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають такі права:

1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства;

2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства;

3) брати участь у розподілі прибутку товариства;

4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість

Частиною 1 статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із пп.14.1.90 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між Заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» м. Одеса (за первісним позовом) виник щодо орендних платежів, що підлягають сплаті за умовами договору оренди нерухомого майна від 20.09.2005р., штрафних санкцій та розірвання вказаного договору оренди, тобто щодо виконання господарських зобов'язань, і не стосується прав і обов'язків ОСОБА_2 як учасника товариства.

Позов ОСОБА_2, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про встановлення нікчемності договору від --.--.--» р. про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005р., з підстав недотримання сторонами вимог закону про письмову форму та нотаріальне посвідчення договору, та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в порядку, передбаченому ст. 1213 ЦК України, немає підстав вважати таким, що спрямований на захист корпоративних прав ОСОБА_2, зокрема, права на участь в управлінні Товариством, яке реалізується учасником в інших формах.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, скаржник помилково вважає, що у зв'язку із судовим рішенням у справі № 916/4494/15 в нього, як учасника Товариства, виникли особливі підстави для звернення до господарського суду з позовом, у тому числі як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, проте у статусі фізичної особи, а його мотиви в обґрунтування цього сприймаються як такі, що мають штучний характер.

Колегія суддів з цих підстав відхиляє аргумент скаржника щодо його звернення до суду як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», а не фізичної особи, адже така позиція суперечить положенням ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суб'єктами звернення до господарського суду з позовом можуть бути фізичні особи, які не є підприємцями.

Посилання апелянта на той факт, що у даному випадку йдеться про упущену вигоду - доходи, які ОСОБА_2, як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ КЛУБ ТЦФ», що є стороною орендаря у договорі оренди нерухомого майна від 20.09.2005р., міг би отримати за звичайних обставин, якби його корпоративне право не було порушено, у зв'язку з невиконанням рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15, колегією суддів апеляційного господарського суду до уваги не приймаються оскільки, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі №916/4494/15, жодним чином не впливають на висновок про те, з яких відносин виник спір з цієї справи.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі звертає увагу, що господарський суд першої інстанції помилково вдався до з'ясування питань юрисдикційної належності поданого позову третьої особи, оскільки з'ясування питання підвідомчості спору є першочерговим при надходженні позовної заяви до суду і вирішенні судом питання про можливість відкриття провадження у справі.

З даними твердженнями апелянта колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вже було зазначено вище, згідно ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Ч. 5 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Таким чином, позовні заяви третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору мають подаватися із дотриманням загальних правил пред'явлення позову, яким згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України є звернення до суду належної юрисдикції щодо справи.

Позов ОСОБА_2, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про встановлення нікчемності договору від --.--.--» р. про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005р. та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, пред'явлено фізичною особою, а не фізичною особою - підприємцем та не стосується корпоративних прав цієї особи, тобто не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а має розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, що й було на законних підставах зроблено судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, судова колегія повністю погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що позовна заява ОСОБА_2, як фізичної особи, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки подана з порушенням правил суб'єктної юрисдикції, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на вказані вище обставини справи, наявні докази та норми чинного законодавства, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність оскаржуваного судового рішення, у зв'язку з чим, апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. (про відмову у відкритті провадження) по справі № 916/542/18 без змін.

Керуючись ст.ст. 272-282 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.12.2018 р. у справі № 916/542/18 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 22.01.2019 р.

Головуючий суддя: Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк