ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

17.01.2019

Справа № 910/12504/18

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкслінк";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр";

про                     визнання договору недійсним в частині

Суддя Картавцева Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Люкслінк” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Національний контент центр” про визнання недійсним п. 7.2 субліцензійного договору № 829-ІМГ/18 від 01.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 (суддя Мандриченко О.В.) суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 30.10.2018.

16.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про відмову від позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 закрито провадження у справі № 910/12504/18 з підстав прийняття судом відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкслінк" від позову.

10.01.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу зазначену заяву передано судді Картавцевій Ю.В.

Розглянувши заяву, яка 10.01.2019 надійшла до відділу діловодства суду щодо ухвалення додаткового рішення, у якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкслінк" просить вирішити питання щодо повернення 50 % судового збору (881,00 грн.), сплаченого позивачем при поданні позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Частина 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З матеріалів справи № 910/12504/18 встановлено, що при зверненні з позовною заявою у справі № 910/12504/18 до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкслінк" було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН213646С1 від 18.09.2018.

Водночас, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 910/12504/18 закрито.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, з огляду на встановлення обставин сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. за подання позовної заяви у справі, провадження у якій закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що заяву про відмову від позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкслінк" було подано до початку розгляду справи по суті, зважаючи на клопотання про повернення судового збору, така сума у розмірі 881 грн. 00 коп. (50 % від 1762,00 грн.) підлягає поверненню заявнику.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок повернення судового збору встановлюються законом, який передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила шляхом постановлення ухвали, відтак, підстав для ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду даної заяви суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 123, ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 232, ст. ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Закону України “Про судовий збір”, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Люкслінк" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Потебні, 50, ідентифікаційний код: 38077745) з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., сплаченого за квитанцією № ПН213646С1 від 18.09.2018 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи № 910/12504/18).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                     Ю.В. Картавцева