ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 08/130-07

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

учасники справи:

позивач - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

відповідач - Борівське комунальне підприємство теплових мереж,

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

від 12.09.2018

у складі колегії суддів: Гетьман Р.А. (головуючий), Россолов В.В., Слободін М.М.

та ухвалу Господарського суду Харківської області

від 27.07.2018

у складі судді Савченко А.А.

за скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби

у справі № 08/130-07

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Борівського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 343 631, 19 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 21.09.2018 Борівське комунальне підприємство теплових мереж звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.07.2018 у справі №08/130-07 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №08/130-07 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2018.

3. У зв'язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №08/130-07 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2018.

4. Ухвалою Верховного Суду від 11.10.2018 касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.07.2018 у справі №08/130-07 залишено без руху у зв'язку з тим, що скаржником неправильно зазначено судове рішення, що є предметом касаційного оскарження, у резолютивній частині касаційної скарги.

5 Ухвалою від 31.10.2018 Верховний Суд у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Борівського комунального підприємства теплових мереж та вирішив здійснити перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та ухвали Господарського суду Харківської області від 27.07.2018 у справі №08/130-07 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

6. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", позивач) подала відзив на касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж (далі - скаржник, комунальне підприємство).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи судом першої інстанції та прийняте ним рішення

7. Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.07.2007 у справі №08/130-07 позов задоволено, стягнено з Борівського підприємства теплових мереж на користь ДП "Газ-Тепло" НАК "Нафтогаз України" 343 631, 19 грн. боргу, 3 436 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

7.1. 07.08.2007 на виконання рішення місцевим судом видано наказ.

8. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2007 у справі №08/130-07 змінено, відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 830, 50 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

8.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.07.2010 здійснено заміну позивача у справі з ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" його правонаступником - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

9. 02.07.2018 до місцевого суду надійшла скарга ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби (вх. №18837), в якій скаржник просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця органу ДВС щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.08.2007;

- визнати недійсною постанову державного виконавця органу ДВС про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.08.2007;

- зобов'язати державного виконавця органу ДВС усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

9.1. Ухвалою від 27.07.2018 Господарський суд Харківської області, з посиланням на статті 18, 34 Закону України "Про виконавче провадження", частину 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби (вх. №18837) задовольнив частково, визнав неправомірними дії державного виконавця органу ДВС щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.08.2007 у справі №08/130-07, визнав недійсною постанову державного виконавця органу ДВС про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018 з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 07.08.2007, у задоволенні скарги в частині зобов'язання державного виконавця органу ДВС усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду - відмовив.

9.2. Місцевим судом встановлено та мотивовано ухвалу тим, що:

- 12.06.2018 державним виконавцем Відділу прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56596854 з підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, місцевий суд, встановивши, що предметом спору у справі №08/130-07 було стягнення заборгованості в розмірі 343 631, 19 грн. за договором комісії №12/04-302 від 01.10.2004, яка виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків Борівським комунальним підприємством теплових мереж за спожитий природний газ, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію та оскільки така заборгованість виникла за поставку теплової енергії, а не за спожитий природний газ чи електричну енергію, як того вимагають норми відповідного Закону, дійшов висновку про те, що наявність цього боргу не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" та зазначив, що така заборгованість має бути стягнена в загальному порядку;

- місцевий суд зазначив, що ГПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення) не передбачено обов'язкового зазначення підстав, відповідно до яких у боржника виникла заборгованість, оскільки такі підстави зазначаються в мотивувальній частині рішення, а державний виконавець законодавчо не позбавлений права ознайомитись з повним текстом рішення суду та дослідити обставини, на підставі яких виникла та чи інша заборгованість, в тому числі приймаючи рішення про зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, встановлених чинним законодавством України, тому місцевим судом не прийнято заперечення державного виконавця в частині того, що в наказі Господарського суду Харківської області не зазначено саме на підставі чого виникла заборгованість;

- суд дійшов висновку, що вимога до державного виконавця органу ДВС усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду не підлягає задоволенню, оскільки в скарзі, поданій в порядку статей 339-340 ГПК України, може бути заявлено вимогу про зобов'язання державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) лише в разі, якщо цей державний виконавець ухиляється від їх виконання без достатніх підстав із зазначенням які саме певні дії має бути вчинено. Оскільки скарга в цій частині встановленим вимогам не відповідає, за змістом скарги заявлено вимогу про зобов'язання державного виконавця органу ДВС усунути порушення та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення у даній справі без визначення конкретних дій, які мають бути вчинені, та надання до суду доказів ухилення державного виконавця від їх вчинення, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині;

- посилання боржника та державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм територіального управління юстиції у Харківській області щодо пропуску стягувачем строку на оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, суд вважав помилковими, оскільки ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" дізналась про порушення своїх прав 25.06.2018, а для стягувача перебіг строку для оскарження дій державного виконавця почався, починаючи з 26.06.2018. Оскільки судом встановлено, що скаржник на адресу Господарського суду Харківської області надіслав скаргу на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби 26.06.2018, що підтверджується відтиском поштового штампа на конверті, наявному в матеріалах справи, місцевий суд дійшов висновку, що стягувачем строк для подання скарги не пропущено, а скарга подана до суду в межах десятиденного строку з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою від 12.09.2018 Харківський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.07.2018 у справі №08/130-07 залишив без змін

10.1. Постанова апеляційного суду, з посиланням на статті 18, 34 Закону України "Про виконавче провадження", частину 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", мотивована тим, що:

- заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 23.07.2007 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2008 у справі №08/130-07 виникла не у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у зв'язку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію. Отже, наявність такого боргу не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження";

- апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що заперечення державного виконавця в частині того, що в наказі Господарського суду Харківської області не зазначено саме на підставі чого виникла заборгованість є необґрунтованими, оскільки пунктом 4 частини 1 статті 84 ГПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення) не передбачено, що при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються, зокрема: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум; розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених в пунктах 4 і 5 частини 2 статті 83 цього Кодексу) тощо). ГПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення) не передбачено обов'язкового зазначення підстав, відповідно до яких у боржника виникла заборгованість, оскільки такі підстави зазначаються в мотивувальній частині рішення. При цьому, державний виконавець не позбавлений можливості ознайомитись з повним текстом рішення суду та дослідити обставини, на підставі яких виникла та чи інша заборгованість, в тому числі приймаючи рішення про зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, встановлених чинним законодавством України;

- щодо вимог скаржника про зобов'язання державного виконавця вжити всіх заходів для фактичного повного виконання рішення суду у даній справі, то зазначені дії виконавець зобов'язаний вчинити відповідно до приписів Закону, що не потребує винесення судового рішення, а тому апеляційний суд погодився з обґрунтованістю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині;

- щодо посилань скаржника на те, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, а до матеріалів справи не надано клопотання/заяви про поновлення процесуальних строків на оскарження таких дій, а отже відповідну скаргу слід залишити без розгляду, то апеляційний суд зазначив, що заявник дізнався про порушення свого права 18.06.2018, а скарга на дії державного виконавця направлена до суду 26.06.2018, тобто в межах десятиденного строку з дня, коли особа дізналась про порушення свого права.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідач у справі)

11. Скаржник, з посиланням на статті 5, 6, 18, 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", статті 339-345 ГПК України, доводив, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018, оскільки він звернувся до суду тільки у перших числах липня 2018 року. При цьому, листи №31/13-1908 від 16.05.2018 та №17473 від 12.06.2018 від органу ДВС можуть бути використані позивачем як докази при відновленні процесуального строку на оскарження поряд з поясненням про те, які поважні причини не дали йому дізнатись про хід виконавчого провадження та зазначену постанову державного виконавця. Також, скаржник аргументував, що якщо строк розраховувати з моменту отримання відповіді від органу ДВС (14.06.2018), то строк на оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій також був пропущений. Крім того, скаржник зазначив, що доводи позивача, викладені в скарзі, безпідставні та всупереч положенням статей 13, 74, 86 ГПК України не обґрунтовуються належними доказами, фактично є припущеннями та здогадками позивача.

Доводи інших учасників справи

12. У відзиві ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж, з посиланням на статті 28, 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтю 341 ГПК України, зазначено, що про винесення постанови позивачу стало відомо 18.06.2018, про що свідчить відтиск штампа вхідної кореспонденції стягувача на листі органу ДВС від 12.06.2018 №17473 та копія конверта з відміткою підприємства поштового зв'язку. При цьому, позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій правильно застосували положення статей 5, 6, 18, 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 13, 74, 86, 339-345 ГПК України.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

13. Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016

Частина 1 статті 5 - примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частина 1 статті 18 - виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 статті 18 - виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Пункт 10 частини 1 статті 34 - виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі; включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем).

Частина 2 статті 34 - виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Частина 3 статті 34 - виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої цієї статті, не зупиняється в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

Частина 4 статті 34 - виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Частина 6 статті 35 - у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає.

14. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 339 Право на звернення із скаргою до суду

1. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Стаття 341 Строки для звернення із скаргою

1. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

2. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

15. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статей 5, 6, 18, 34, 35 Закону України "Про виконавче провадження", статей 13, 74, 86, 339-345 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

16. Відповідно до статті 339, пункту "а" частини 1 статті 341 ГПК України, сторонам виконавчого провадження надано право на звернення у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права із скаргою до суду. При цьому, відповідно до частин 1, 7 статті 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а у випадку, якщо передання скарги відбувається засобами зв'язку, строк не вважається пропущеним, якщо подання скарги до засобів зв'язку відбулось в межах передбаченого строку.

17. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" винесено 12.06.2018. При цьому, в матеріалах справи наявна заява щодо надання інформації про хід виконавчих проваджень (повторно) від 16.05.2018 №31/13-1908 (а. с. 14-15, т. 4) та лист-відповідь Міжрайонного відділу ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм, який, відповідно до календарного штампа на конверті, був переданий засобам поштового зв'язку на відправлення до позивача 14.06.2018.

Разом з тим, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник доводив, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.06.2018, оскільки він звернувся до суду тільки у перших числах липня 2018 року.

Однак, Верховний Суд вважає такі доводи скаржника необґрунтованими з огляду на таке.

Виходячи з аналізу положень статей 116, 341 ГПК України, процесуальний закон пов'язує початок перебігу 10-денного строку для подання скарги на дії державного виконавця не від дня подання заяв, документів, скарг до засобів зв'язку, а з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

При цьому, враховуючи дату відтиску календарного штампа на конверті про надіслання скаржнику постанови про зупинення виконавчих дій 12.06.2018, Верховний Суд звертає увагу, що апеляційним судом прийнято, як належний доказ отримання скаржником постанови ДВС - 18.06.2018, згідно із штампом вхідної кореспонденції ДК "Газ України". Зазначене узгоджується з нормативами строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу II Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) між населеними пунктами різних областей України становить 5 днів, а для пріоритетних відправлень - 4 дні.

З огляду на встановлені апеляційним судом фактичні обставини отримання копії спірної постанови 18.06.2018, останнім днем на звернення з відповідною скаргою, з урахуванням частини 4 статті 116 ГПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 №1-р "Про перенесення робочих днів у 2018 році", є 02.07.2018, оскільки період 28.06.2018 - 01.07.2018 були вихідними та святковими днями.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що скарга на дії державного виконавця, зареєстрована в суді 02.07.2018, направлена до суду в межах процесуального строку, передбаченого статтею 341 ГПК України.

При цьому, доводи скаржника про те, що позивач звернувся із скаргою лише на початку липня 2018 року не відповідають встановленим судами попередніх інстанцій обставинам та наявним матеріалам справи, оскільки відповідно до відтиску календарного штампа на конверті, описі вкладення та чеку), скарга на дії державного виконавця №31/13-2347 від 23.06.2018 була надіслана поштовим відправленням 26.06.2018 в межах передбаченого статтею 341 ГПК України 10-денного строку на оскарження (т. 4, а. с. 4-21).

18. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи, зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд погоджується з належним виконанням судами першої та апеляційної інстанцій обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування постанови апеляційного суду та ухвали місцевого суду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

19. Доводи скаржника, зазначені в пункті 11 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 16-18 мотивувальної частини даної постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції.

В. Судові витрати

21. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та ухвалу Господарський суд Харківської області від 27.07.2018 у справі №08/130-07 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк