УХВАЛА

15.01.2019Справа № 910/6397/17

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм"

про видачу дубліката наказу

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Kaznano-медицина"

про стягнення 127 072,77 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 27.03.2017 складає 3 446 792,85 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін: без повідомлення (виклику)

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Kaznano-медицина" про стягнення 127 072,77 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 27.03.2017 складає 3 446 792,85 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Грєхова О.А.) від 11.09.2017 у справі № 910/6397/17 позов задоволено повністю.

26.09.2017 на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

11.01.2019 через загальний відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм" надійшла заява про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6397/17.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справу у зв'язку із перебуванням судді Грєхової О.А. у відпустці заяву у справі № 910/6937/17 передано для розгляду судді Трофименко О.Ю.

Розглянувши вказану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм", Суд зазначає таке.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Згідно з пунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 921,00 грн. Таким чином, за видачу дубліката наказу стягувач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 57,63 грн.

Проте, при зверненні із заявою про видачу дубліката наказу стягувач не виконав зазначених вимог закону, оскільки надав докази сплати судового збору на суму 52,86 грн., тобто у меншому розмірі, ніж встановлено законом.

Окрім того, Суд зазначає, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частинами 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, якими можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 1 та 2 статті 61 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами статті 60 ГПК України допустимим доказом повноважень адвоката, як особи, що підписала, зокрема, позовну заяву, є виключно довіреність або ордер.

Як встановлено Судом, заяву про видачу дубліката наказу господарського суду у справі № 910/6397/17 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм" підписано представником ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності №ЮФ003352 від 02.11.2018.

Проте, Суд зазначає, що з 01.01.2019 представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами, які діють на підставі довіреності або ордеру.

Проте, заявником не подано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 має статус адвоката та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З огляду на викладене вище, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6397/17 задоволенню не підлягає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 131-2 Конституції України, підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, статтями 56, 58, 60, 61, 170, 233-235, Розділом ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрія-фарм" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/6397/17 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Т.Ю. Трофименко