ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/39/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О. О., розглянувши заяву Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2-а, код 36927573) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1838,71 грн. боргу,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Сороки Тетяни Володимирівни 1838,71 грн. за договором № ДА-П-00084/0605 від 15.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної роздрібної торговельної мережі.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Як вбачається із заяви Комунального підприємства "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), 15.12.2015 р. між ним та ФОП Сорокою Т.В. було укладено договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Відповідно до п. 2.5 вказаного договору плата за облаштування та утримання місця, зазначена в п. 2.2 цього договору сплачується ФОП Сорокою Т.В. на рахунок КП «Міський магазин» щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п'яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов'язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п'яти робочих днів з дня настання наступного місяця.

Однак, заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України. Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що боржником не сплачена остаточна грошова сума коштів у розмірі 1838,71 грн., починаючи з 05.07.2016 р. по 12.07.2016 р., що потягло за собою невиконання грошового зобов'язання боржником. Проте, не зазначено обставин, які підтверджують факт надання боржнику послуг з облаштування та утримання місця (засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі) за договором № ДА-П-00084/0605 від 15.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за вказаний період.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником не дотримано вказаних вимог. Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що 18.11.2015 р. згідно платіжного доручення № 148 відповідачем було здійснено проплату гарантійного внеску в розмірі 10000,00 грн. на розрахунковий рахунок КП «Міський магазин», однак платіжного доручення № 148 від 18.11.2015 р. заявником до заяви не додано.

Крім того, заявник у заяві про видачу судового наказу вказує, що 12.07.2016 р. наказом № 8 про розірвання договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торгівельної мережі було розірвано договір № ДА-П-00084/0605 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі з ФОП Сорокою Т.В., однак наказу № 8 від 12.07.2016 р. заявником до заяви не додано.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Оскільки заявником не зазначено обставин, які підтверджують факт надання боржнику послуг з облаштування та утримання місця (засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі) за договором № ДА-П-00084/0605 від 15.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та не додано до заяви про видачу судового наказу, зазначених в заяві платіжного доручення № 148 від 18.11.2015 р. та наказу № 8 від 12.07.2016 р., то заяву про видачу судового наказу подано до суду без дотримання вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1. ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2-а, код 36927573) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Сороки Тетяни Володимирівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1838,71 грн. заборгованості за договором № ДА-П-00084/0605 від 15.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної роздрібної торговельної мережі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України

Суддя О.О. Рябцева