ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.01.2019 Справа № 905/1946/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при помічнику судді (за дорученням судді) Лагодіні Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Міхєєнка Володимира Васильовича, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області

про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки за кадастровим №АДРЕСА_3 площею 0,0045 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 в редакції позивача, -

За участю представників сторін:

від позивача : не з'явився

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 13.12.2018р. оголошено перерву до 28.12.2018 року.

У судовому засіданні 28.12.2018р. оголошено перерву до 08.01.2019 року.

Фізична особа - підприємець Міхєєнко Володимир Васильович, м. Маріуполь Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_3 площею 0,0045 га, що знаходиться по АДРЕСА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не отримання від відповідача рішенням про поновлення договору оренду від 31.12.2013р. на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також продовження користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, що є підставою для визнання договору оренди землі поновленим на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ч.2 ст.11, ст.ст. 629, 651, ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст.20, ст. 181, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4, ч.1 ст.116, ст. 122, ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України, ст. 13, 15, 31, 33 Закону України «Про оренду землі», ст.24, ч.1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 20, ст.ст. 42-46, 162-164, 171, 172 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1946/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 24.10.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1946/18.

12 листопада 2018 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №5975/2018 від 09.11.2018р., в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що 18.01.2018р. позивач звернувся до відповідача з заявою про прийняття рішення про продовження терміну оренди земельної ділянки за спірним договором, проте останнім, в порушення вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі», не додано проект додаткової угоди. Крім того, відповідачем зазначено, що підстави для поновлення спірного договору оренди землі відповідно до ч.6 ст.33 Закону відсутні, оскільки листом від 22.10.2018р. відповідачем повідомив позивача про відсутність наміру поновлювати договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р. на той самий строк на тих же самих умовах. Також, відповідачем зазначено, що частина орендованої позивачем земельної ділянки знаходиться 3 межах «червоної лінії», де розміщення об'єктів, будівель, споруд або їх частин не допускається відповідно до ст.18 ЗУ «Про автомобільні дороги».

У підготовчому судовому засіданні 20.11.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/1946/18 до розгляду по суті на 13.12.2018 р.

10 грудня 2018 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача.

Представник позивача у судове засідання 08.01.2019р. не з'явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2013 року між Маріупольською міською радою (далі - Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Міхєєнко Володимиром Васильовичем (далі - Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 08.10.2013р. №6/30-3779 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходяться: АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_3). В оренду передається земельна ділянка площею: 0,0045 га (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договір укладено на 5 (п'ть) років (з 08.10.2013р. по 08.10.2018р.). Після закінчення строку договору Орендар має переважне права поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п.3.2.).

Відповідно до п.4.3. Договору, орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік).

За приписами п. 6.4. Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється протягом 5 (п'яти) днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання - передачі об'єкту оренди.

Пунктом 11.3.1. Договору встановлено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п.13.2 Договору, цей договір набуває чинності відповідно до ст.3,4,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

На виконання зазначеного пункту, договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 11.02.2014., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №17701695 від 12.02.2014р.

Відповідно до акта приймання-передачі орендареві передано відповідну земельну ділянку.

18 січня 2018р. позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради для отримання адміністративної послуги Рішення міської ради про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому порядку.

Листом №26.4-56747-02 від 22.10.2018р. відповідач повідомив позивача про відсутність наміру поновлювати дію спірного договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначений лист підписаний секретарем міської ради Махемою С.Г.

26 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом б/н, в якому зазначив про виконання ним усіх вимог діючого законодавства щодо реалізації свого переважного права на укладання договору оренди землі на новий строк.

Посилаючись на не отримання від відповідача рішенням про поновлення договору оренду від 31.12.2013р. на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також продовження користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, що є підставою для визнання договору оренди землі поновленим на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі»., позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 31.12.2013р. в редакції останнього.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне:

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.124, ч.2 ст.126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Як встановлено судом після спливу строку дії договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р. позивач продовжує користуватись спірною земельною ділянкою.

Факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору відповідачем не спростовано, доказів заперечення протягом строку, встановленого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не надано.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається наявність підстав для поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

В той же час, у контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018р. у справі №920/739/18.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Тобто зазначена норма закону передбачає обов'язковість пролонгації договору оренди земельної ділянки (відновлення на той самий строк і на тих самих умовах) за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору і не вимагає наявності рішення орендодавця на поновлення договору оренди землі в якості обов'язкової підстави для його продовження. Необхідна згода орендодавця як сторони за договором вважається отриманою за відсутності його письмових заперечень протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, тобто шляхом вчинення ним дій - бездіяльності (мовчазна згода) відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦК України.

Вказана норма права кореспондується і не суперечить загальній нормі цивільного законодавства України, що регулює відносини зміни договорів - ст. 651 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи наявність прямої вказівки закону щодо обов'язковості укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та продовження договору оренди землі без прийняття рішення органу місцевого самоврядування, при обставинах, що склалися, суд вважає обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, як орендаря земельної ділянки, шляхом подання позову про визнання договору поновленим на той самий термін в редакції додаткової угоди є обґрунтованим і правомірним,

При цьому, суд також враховує, що згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком суб'єкта господарювання, у випадках передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування, а відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме визнанню договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р., зареєстрованого у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 11.02.2014р., поновленим на той самий термін, на тих самих умовах.

У свою чергу, заява позивача від 18.01.2018р. на отримання адміністративної послуги Рішення міської ради про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки розцінюється судом як повідомлення орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі, що є не обов'язковим при поновленні договору оренди землі на підставі ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

Посилання відповідача на відсутність підстав для поновлення терміну дії спірного договору оренди землі на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» у зв'язку з наявністю заперечень щодо продовження строку дії договору, зазначених у листі №26.4-56747-02 від 22.10.2018р. не приймаються судом як належний доказ наявності таких заперечень, оскільки останній підписаний не уповноваженою особою, а саме секретарем міської ради, тоді як реалізація повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, а саме у місті Маріуполі, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин покладено на міську раду, яку очолює міський голова та підписує рішення ради у відповідності до ч.4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Крім того, відповідачем всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів отримання вказаного листа позивачем до матеріалів справи не надано.

Також, матеріали справи не містять належних доказів знаходження спірної земельної ділянки у межах «червоної лінії», де розміщення об'єктів будівель, споруд або їх частин не допускається, враховуючи що при надані спірної земельної ділянки в оренду за договором оренди земельної ділянки від 31.12.2013р. зазначена обставина була відсутня. При цьому, судом приймає до уваги, що під час дії строку спірного договору розмір земельної ділянки не змінювався.

Стосовно вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5600,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України.

Згідно ч.1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч.2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правничої допомоги №01/83 від 12.10.2018р., укладеного між Адвокатським об'єднанням «Юрконсалтинг» та ФОП Міхєєнко В.В. та додаткову угоду №1 від 18.10.2018р. до нього, акт приймання - передачі виконаних робіт №1 на загальну суму 5600,00 грн.

Проте, докази понесених ним витрат на правничу допомогу, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем а саме оплати послуг адвоката у розмірі 5600,00 грн. матеріали справи не містять, з огляду на що, підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5600,00 грн. на користь позивача відсутні.

Разом з цим, суд зазначає, що позивач не позбавлений права протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, подати такі докази за умов, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, що узгоджується з приписами ч.8 ст. 129 ГПК України.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з Відповідача на користь Позивача, оскільки спір виник з вини відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Міхєєнка Володимира Васильовича, м. Маріуполь Донецької області до Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки за кадастровим №АДРЕСА_3 площею 0,0045 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 в редакції позивача - задовольнити частково.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 31.12.2013р., зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 11.02.2014р., щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,0045 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на той самий термін, на тих самих умовах у наступній редакції:

« Додаткова угода

до Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р.

місто Маріуполь, Донецька область ____________________ року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд.70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1), який мешкає за адресою: АДРЕСА_4, діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017 року №23р, з одного боку,

та Фізична особа-підприємець Міхєєнко Володимир Васильович (ІПН НОМЕР_2), що мешкає: АДРЕСА_1, виписка з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААВ №715073, запис в Єдиного Державного реєстрі 11.11.2010 №2 027325, іменований далі «Орендар», з другого боку, уклали цю Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р., зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 11.02.2014р., щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,0045 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, про нижченаведене:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р. (державна реєстрація від 11.02.2014 №23) за адресою: Донецька обл., АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_3) терміном на 5 (п'ять) років до 08.10.2023 року.

2. Усі інші пункти Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р. залишаються без змін.

3. Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди земельної ділянки від 31.12.2013р.

ПІДПИСИ СТОРІН

ОрендодавецьОрендар
Маріупольська міська рада 87500, м. Маріуполь, пр. Миру, 70 ______________________________________ Підпис М.П. Фізична особа-підприємець Міхєєнко Володимир Васильович 87550, АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 ______________________________________ Підпис М.П.
».

Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70; ) на користь Фізичної особи-підприємця Міхєєнка Володимира Васильовича (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/