ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2019

Справа № 910/16094/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м. Київ, пр. Перемоги, 151)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕТЕР" (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1-А)

про стягнення 2 186,11 грн.

за участю представників

від позивача: не з’явились

від відповідача: не з’явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕТЕР" про стягнення 2 186,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №2296/475м-10 на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 11.05.2010, а саме в частині здійснення розрахунків за роботи, які були виконані позивачем в період з 01.07.2018 по 30.09.2018 на суму 2 058,42 грн. Крім того, за порушення відповідачем грошового зобов'язання, позивачем у відповідності до п. 4.3. договору нараховано пеню у розмірі 127,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/16094/18 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 16.01.2019.

У судове засідання, призначене на 16.01.2019, представники сторін не з’явились.

При цьому судом встановлено, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

11 травня 2010 року між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот" (далі – виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕТЕР" (далі – замовник, відповідач) укладено договір № 2296/475м-10 на роботи, пов’язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, умовами якого передбачено, що предметом цього договору є проведення виконавцем робіт, пов’язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника.

Відповідно до п. 3.1. договору вартість виконання робіт, пов’язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку “Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства “Український державний центр радіочастот, пов’язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу” за один календарний місяць, складає 427,92 грн і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно із законодавством України. Розрахунок ціни робіт наведений у додатку.

Згідно п. 3.2. договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт підписаними обома сторонами.

Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника (п. 3.3. договору).

Пунктом 3.4. договору встановлено, що розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов’язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування сум, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця, протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку.

За умовами п. 4.3. договору за порушення грошових зобов’язань замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України н6а момент здійснення розрахунків від суми простроченого платежу.

Цей договір укладений на період в 1 (один) календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності додатками до цього договору визначається сторонами у тексті самих додатків (п. 6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору визначено, що цей договір вважається продовженим на кожний наступний строк тривалістю в один календарний рік, якщо жодна із сторін за 30 (тридцять) днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі.

Закінчення дії цього договору не звільняє замовника від сплати заборгованості за цим договором (п. 6.3. договору).

З матеріалів справи вбачається, що в період з липня по вересень 2018 року позивачем на виконання умов договору № 2296/475м-10 від 11.05.2010 були надані послуги з забезпечення використання радіочастот на загальну суму 2 058,42 грн., що підтверджується актами про виконання робіт, пов’язаний з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ).

Так, акти №18-10088 від 31.07.2018 на суму 686,14 грн. (рахунок №10088 від 25.07.2018) та №18-11412 від 31.08.2018 на суму 686,14 грн. (рахунок №11412 від 23.08.2018) були підписані відповідачем без жодних претензій та заперечень, при цьому акт №18-13183 від 28.09.2018, який разом з рахунком №13183 від 25.09.2018 надсилався на адресу відповідача (докази відправлення додаються), був залишений останнім без підписання, зауважень та недоліків щодо виконаних робіт за вказаним актом від відповідача не надходили.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договором №2296/475м-10 від 11.05.2010, а саме в частині здійснення розрахунків за роботи, які були виконані позивачем в період з 01.07.2018 по 30.09.2018 на загальну суму 2 058,42 грн., що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості у розмірі 2 058,42 грн. та підставою для нарахування пені у розмірі 127,69 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 2296/475м-10 на роботи, пов’язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 11.05.2010 є змішаним договором з елементами надання послуг та підряду.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 2 058,42 грн., що підтверджується актами про виконання робіт, пов’язаний з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) №18-10088 від 31.07.2018 на суму 686,14 грн., №18-11412 від 31.08.2018 на суму 686,14 грн. та №18-13183 від 28.09.2018 на суму 686,14 грн.

Слід зазначити, що акти виконаних робіт за липень-серпень 2018 року були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб без жодних зауважень та заперечень.

Що стосується акта №18-13183 за вересень 2018 року, який направлявся разом з рахунком №13183 від 25.09.2018 на адресу відповідача, то останній був залишений ТОВ "Телерадіокомпанія "ЕТЕР" без підписання, обґрунтованої відмови від його підписання позивачу не надано.

За приписами частини першої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

В свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), отже, він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11.05.2012 № 21/5005/14068/2011.

Отже, з огляду на зазначене, послуги вважаються наданими позивачем і прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.4. договору встановлено, що розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов’язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування сум, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця, протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлялись відповідні рахунки на оплату №10088 від 25.07.2018, №11412 від 23.08.2018 та №13183 від 25.09.2018, які були надіслані на адресу відповідачу, проте, станом на момент розгляду спору, залишені останнім без оплати, доказів протилежного суду не подано.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов’язання щодо оплати наданих послуг та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 2296/475м-10 від 11.05.2010 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, у зв’язку з чим існують підстави для задоволенню позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 058,42 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 127,69 грн., нарахованої за загальний період прострочення з 27.08.2018 по 26.11.2018.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого грошового зобов’язання з оплати одержаних послуг не виконав, допустивши прострочення виконання зобов’язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов’язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання зобов’язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що за порушення грошових зобов’язань замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України н6а момент здійснення розрахунків від суми простроченого платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 127,69 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "ЕТЕР" (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд.5/1-А, ідентифікаційний код 22969500) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м. Київ, пр. Перемоги, 151, ідентифікаційний код 01181765) заборгованість у розмірі 2 058 (дві тисячі п’ятдесят вісім) грн. 42 коп., пеню у розмірі 127 (сто двадцять сім) грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2019

Суддя                     Пукшин Л.Г.