ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" січня 2019 р. Справа № 916/2582/14
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників:

скаржника: ОСОБА_1 згідно довіреності №02/01/19 від 02.01.2019р.

стягувача: ОСОБА_2 згідно довіреності №123 від 09.01.2019р.

Другого Київського ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в Одеській області: не зявився

розглянувши скаргу ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства у порядку ст.339 ГПК України на постанову про арешт майна боржника від 13.12.2018р. старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 по справі №916/2582/14 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_4» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б) до ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства (65070, м. Одеса, вул. Інглезі,1) про стягнення 338375,45грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.09.2014р. задоволено позов позивача повністю, стягнуто з ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_4» 4308736,26грн. заборгованості, 10505,16грн. пені, 2013,31 грн. три проценти річних, 17120,72грн. індексу інфляції, 6767,51грн. судового збору.

22.09.2014р. судом на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

22.12.2018р. за вх.№2-6485/18 від відповідача надійшла скарга на постанову про арешт майна боржника від 13.12.2018р. старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 у порядку ст.339 ГПК України, яку ухвалою від 29.12.2018р. прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування скарги Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство зазначає, що згідно інформації про виконавче провадження від 13.12.2018р., яка розміщена на сайті Міністерства юстиції України - https://asvpweb.minjust.gov.ua/, 20.12.2018р. боржник дізнався, що 13.12.2018р. старшим Державним виконавцем по виконавчому провадженню №56312757 винесено постанову про арешт майна боржника - автотранспортних засобів: HYUNDAI SANTA FE - н/з НОМЕР_1, ГАЗ 24 - н/з НОМЕР_2, РАФ 2203 - н/з НОМЕР_3, МАЗ 8925 - н/з ВН 5664 XX, МАЗ 5334 - н/з НОМЕР_4, ПАЗ 32054 - н/з НОМЕР_5, що належать боржнику.

Скаржник зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано про те, що згідно відповіді ТСЦ №5141 за боржником зареєстровані автотранспортні засоби: HYUNDAI SANTA FE - н/з НОМЕР_1, ГАЗ 24 - н/з НОМЕР_2, РАФ 2203 - н/з НОМЕР_3, МАЗ 8925 - н/з ВН 5664 XX, МАЗ 5334 - н/з НОМЕР_4, ПАЗ 32054 - н/з НОМЕР_5». Однак, у згаданій постанові відсутня дата відповіді ТСЦ № 5141, у звязку з чим скаржник вбачає неможливим зробити висновок, чи були додержані вимоги державним виконавцем щодо строків винесення постанови про арешт майна боржника - тобто не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна, та з врахуванням зазначення про ту саму відповідь ТСЦ № 5141 у постанові державного виконавця про арешт майна боржника від 06.12.2018р. скаржник вбачає, що строк винесення постанови від 13.12.2018р. про арешт майна боржника, встановлений абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» значно порушено.

Зауважує скаржник також, що під час відкриття виконавчого провадження №56312757 постанова про арешт майна боржника державним виконавцем згідно інформації яка розміщена на сайті Міністерства юстиції України https://asvpweb.minjust.gov.ua/ - не виносилась, копія такої постанови на адресу Боржника не надсилалась (не вручалась).

Крім того, скаржник зазначає, що постанова від 13.12.2018р. не містить даних про те, що виконавчі провадження №916/2511/13 та №916/2582/14 були обєднані у зведене виконавче провадження №57172795 згідно постанови від 10.09.2018р., а саме, у вступній частині оскаржуваної постанови зазначено: «відповідно до постанови про об'єднаня виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №56298150 від 10.09.2018року», Тобто замість номера зведеного провадження ВП №57172795 зазначено як зведене виконавче провадження ВП №56298150, що, на думку скаржника, спростовує іншу інформацію, яка міститься в оскаржуваній постанові, щодо номера зведеного виконавчого провадження. Також, як вказує скаржник, в порушення п.7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2832/5) оскаржувана постанова не містить номер зведеного провадження №57172795, за яким вона мала бути винесена, оскільки обєднані провадження були відкриті за різними судовими рішеннями, які постановлені різними суддями з різних господарських справ і як наслідок видані різні накази про примусове виконання судових рішень по цих справах.

Одночасно, скаржник відмічає, що у постанові державного виконавця від 13.12.2018р. про арешт майна боржника не вказано строк і порядок її оскарження, що також порушує п.7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відмічає скаржник і про те, що державним виконавцем по виконавчому провадженню №56312757 копія постанови від 13.12.2018р. про арешт майна боржника до теперішнього часу не доведена до відома боржника - не надіслана поштою, не доставлена курєром, що є порушенням вимог абз.1-3 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

За наведених обставин, скаржник просить суд задовольнити його скаргу, визнати неправомірною постанову від 13.12.2018р. старшого державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 за виконавчим провадженням №56312757 про арешт майна боржника ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства, зобовязати державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 за виконавчим провадженням №56312757 усунути порушення: винести постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства - автотранспортних засобів: HYUNDAI SANTA FE - н/з НОМЕР_1, ГАЗ 24 - н/з НОМЕР_2, РАФ 2203 - н/з НОМЕР_3, МАЗ 8925 - н/з ВН 5664 XX, МАЗ 5334 - н/з НОМЕР_4, ПАЗ 32054 - н/з НОМЕР_5.

Відповідно до позиції скаржника викладеної в доповненнях до скарги від 15.01.2019р. за вх.№764/19, де останній посилаючись на абз.3 п.14 Р.III Інструкції з організації примусового виконання рішень №2832/5 від 29.09.2016р., стверджує, що всупереч означеної норми Державний виконавець 10.09.2018р. протиправно виніс постанову про обєднання виконавчих проваджень ВП №56298150 та ВП №56312757, які відкритті 26.06.2018р. у зведене виконавче провадження ВП №57172795 із порушенням встановленого строку на 76 днів. Отже, у звязку із чим вважає, що постанова, яка є предметом оскарження та у якій міститься посилання на неправомірну постанову про обєднання виконавчих провадження, також є неправомірною.

Стягувач просить суд відмовити скаржнику в задоволені скарги, про що в усній формі в судовому засіданні 18.01.2019р. зазначив його представник, звернувши увагу суду на те, що судове рішення виконується вже досить тривалий час і подання даних скарг зводить до затягування його виконання.

Заслухавши представників скаржника, стягувача, ДВС, дослідивши матеріали скарги та копії матеріалів виконавчого провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1 ст.342 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження (ч.ч.1, 2, 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.7 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання. У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону. Інші посадові особи органів державної виконавчої служби у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Так, постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 від 26.06.2018р. відкрито виконавче провадження №56298150 з виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/2511/13 від 09.01.2014р. про стягнення з ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства заборгованості у розмірі 299987,91грн.

Також, постановою зазначеного державного виконавця від 26.06.2018р. відкрито виконавче провадження №56312757 з виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/2582/14 від 22.09.2014р. про стягнення з ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства заборгованості у розмірі 318584,45грн.

10.09.2018р. старшим державним виконавцем Другого Київського ВДВС ОСОБА_5 винесено постанову ВП №56298150 про обєднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження, згідно якої обєднані виконавчі провадження №56298150, №56312757 у зведення виконавче провадження №57172795.

Згідно довідки Територіального сервісного центру №5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України №31/15/5141-2921 від 01.12.2018р. за ОСОБА_3 державним регіональним геологічним підприємством зареєстровані транспортні засоби. Як вбачається із наявного на вказаній довідці відбитку вхідного штемпеля, довідку ТСЦ №5141 виконавчою службою отримано 06.12.2018р.

Листи АБ «Південний» №232-57247БТ від 05.12.2018р., №232-57388БТ від 06.12.2018р., АТ «Державний ощадний банк України» №46-07/13464/13859БТ від 06.12.2018р., АТ «ОСОБА_6 Аваль» №81-15-8/99692-БТ від 06.12.2018р. свідчать про відсутність у ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства коштів на банківських рахунках.

13.12.2018р. старшим державним виконавцем Другого Київського ВДВС ОСОБА_5 винесено постанову ВП№56312757 про арешт транспортних засобів ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства, в якій, зокрема, зазначено номер та дату постанови про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, що відповідає вимогам п.7 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, оскільки зазначення поряд із такими даними ще й номеру зведеного провадження у постанові положення вказаної Інструкції не вимагають.

При цьому, номер ВП №56312757, під яким винесено постанову від 13.12.2018р. про арешт майна боржника, відповідає номеру, вказаному у постанові від 10.09.2018р. про обєднання виконавчих проваджень, який саме є номером зведеного виконавчого провадження.

В оскаржуваній постанові зазначено, що вона може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та не наведено саме розяснення відповідно до якої статті вона може бути оскаржена, не вказано строку та порядку оскарження.

Отже, такі порушення імовірно могли вплинути на можливість оскарження боржником даної постанови до органу ДВС, але не до суду, оскільки дана скарга, що розглядається судом, свідчить про обізнаність скаржника із порядком судового оскарження постанов державного виконавця. Однак, такі порушення не могли вплинути на правомірність постанови про арешт майна боржника та на вчинення процесуальної виконавчої дії.

Згідно вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про арешт майна боржника може бути надіслана сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією, що і було зроблено державним виконавцем, на підтвердження чого у справі наявний супровідний лист №37774 від 13.12.2018р.

Стосовно твердження скаржника про порушення державним виконавцем строку винесення постанови про арешт майна боржника суд зазначає про наступне.

Так, довідку ТСЦ №5141, що вище встановлено судом, виконавчою службою отримано 06.12.2018р. та 06.12.2018р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, однак, у вказаній постанові невірно вказано назву боржника.

Як визначають положення ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, постанова від 13.12.2018р. про арешт майна боржника винесена державним виконавцем з дотриманням процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, тому постанова не порушує права боржника, як власника арештованого майна, а відповідно не вбачається підстав для висновку про неправомірність вказаної постанови, звідси не підлягає судом задоволенню скарга ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства від 22.12.2018р. за вх.№2-6485/18 на постанову про арешт майна боржника від 13.12.2018р. старшого державного виконавця Другого Київського ВДВС міста ОСОБА_4 ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5

Позиція скаржника, викладена у додаткових поясненнях від 15.01.2019р., щодо неправомірності об'єднання виконавчих проваджень ВП №56298150 та ВП №56312757 у зведене виконавче провадження ВП №57172795 з огляду на не оскарження відповідної постанови від 10.09.2018р., чинності її на даний час, не заслуговує на увагу суду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 року суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010 року).

Таким чином, з врахуванням встановленого та з огляду на практику ЄСПЛ щодо обов'язковості виконання судових рішень, судом не задовольняється скарга відповідача за вх.№2-6485/18 від 22.12.2018р., заявлена в порядку ст.339 ГПК України.

Керуючись ст.ст.232, 234, 339, ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 державного регіонального геологічного підприємства від 22.12.2018р. за вх.№2-6485/18 на постанову про арешт майна боржника від 13.12.2018р. старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_4 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5, поданої у порядку ст.339 ГПК України.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 18.01.2019р. та згідно ч.2 ст.254, п.25 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

3. Повну ухвалу складено 18.01.2019р.

Суддя І.А. Малярчук