РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019Справа № 910/8711/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Бородині В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед"

до 1) Приватного підприємства "Ролон"

2) Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -

1) ОСОБА_1

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест"

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ»

про визнання договорів недійсними

Представники:

від позивача: Безолюк В.С.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Забродський В.В.;

від третьої особи-1: ОСОБА_1;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Ролон" (далі-відповідач 1) та Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" (далі - відповідач 2) про:

- визнання недійсним договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладений між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством "Ролон";

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладений між Приватним підприємством "Ролон" та Дочірнім підприємством "Компанія Інтерсервіс".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані договори спрямовані на порушення прав власності позивача на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" та направлені на незаконне заволодіння нею. Крім того, як зазначає позивач, оспорювані правочини вчинені особами, які не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.08.2018 та залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 (третя особа-1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" (третя особа-2).

06.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача-2 зазначає, що позивач мав право відчужити частку у статутному капіталі ТОВ «Даш-Бент Інвест» до повної оплати ціни за неї за договором від 18.10.2012, а посилання позивача на ч.3 ст. 147 ЦК України, ч. 4 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на 22.11.2012) є безпідставними та невірними. Також зазначає, що безпосередньо договором відступлення не було врегульовано питання розміру та порядку оплати за відступлення прав та обов'язків за договором, а тому при укладанні/підписанні договору відступлення директор діяв в межах повноважень, визначених статутом ДП «Компанія Інтерсервіс» та аналогічне стосується і директора ПП «Ролон». Крім того, відповідач-2 зазначає, що договір від 18.10.2012 та договір від 22.11.2012 є взаємопов'язаними договорами, а договором від 22.11.2012 врегульовується механізм повернення частки ПП «Ролон» (правонаступником якого є «Емселба Лімітед») ціни за частку за договором від 148.10.2012, а не питання участі відповідача-2 у товаристві (прийняття рішення про це), як стверджує позивач.

16.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшло клопотання про призначення і проведення судової експертизи у якому позивач просить суд призначити судову техніко-криміналістичну експертизу документа.

22.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" надійшло клопотання про витребування доказів у якому відповідач-2 просить суд звернутися із судовим дорученням (запитом) до уповноваженого органу влади Республіки Кіпр, в особі Міністерства юстиції і громадського порядку Республіки Кіпр, через Міністерство юстиції України, із запитом про надання міжнародної правової допомоги, що полягає у направленні запитів до уповноважених органів влади Республіки Кіпр про надання належним чином засвідчених копій наступних документів/доказів: установчого документу Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед", в редакції, чинній на 03.01.2018; документів, які підтверджують призначння та обсяг повноважень керівника Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та/або іншої особи, яка має право на видачу від імені Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" довіреностей на представництво її інтересів; документів, які підтверджують призначення Атінулла Неофіту керівником Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед"; документів, які підтверджують взаємозв'язок Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" із компанією «Ді.ЕЙ Еккаутінг енд Секретеріал Лімітед».

Також 22.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" надійшли заперечення на клопотання про призначення і проведення судової експертизи, які обґрунтовані його тим, що заявлене клопотання про призначення і проведення судової експертизи по даній справі не стосується предмета доказування (підстав заявлених позовних вимог) та обставин, встановлення яких потребує спеціальних знань експерта.

22.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" надійшли письмові пояснення у яких представник третьої особи-2 підтримує позовні вимоги позивача та зазначає, що право вимоги за договором, який посвідчений нотаріально мав передаватися за договором вчиненим в нотаріальній формі, то договір про відступлення права вимоги від 03.12.2012 є нікчемним відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України. Також у своїх поясненнях представник третьої особи-2 погоджується з доводами позивача щодо відсутності повноважень на укладання спірних договорів як у представників ПП «Ролон» та ДП «Компанія Інтерсервіс», так і у представника позивача станом на 22.11.2012 та 03.12.2012.

Крім того, 22.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що позивач набув право власності за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, але у випадку і в порядку встановленому ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», ст. 147 Цивільного кодексу України позивач був обмежений щодо розпорядження зазначеним правом і до виконання обов'язку щодо оплати частки, не набув права відчужувати несплачену частку. Також зазначає, що враховуючи положення договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 неможливо визначитися з датою настання відкладальної умови та набуття права власності на частку, а тому твердження відповідача, що несплата позивачем за частку на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012 є настанням відкладальної умови договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012.

22.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» надійшло клопотання про залучення ТОВ «УКРБЕНТ» до у часті у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також 23.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного підприємства "Ролон" надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначає, що визнає позовні вимоги позивача.

У судовому засіданні 23.08.2018 представник відповідача-2 подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, підтримав клопотання про витребування доказів, заперечив щодо клопотання про призначення судової експертизи та не заперечив щодо клопотання про залучення третьої особи.

Суд відклав вирішення зазначених клопотань до наступного судового засідання.

Також у судовому засіданні суд на місці ухвалив відкласти підготовче судове засідання на 06.09.2018.

31.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшли пояснення на заперечення на клопотання про призначення і проведення експертизи у яких представник позивача зазначає, що експертиза може підтвердити що договори укладені не 22.11.2012 та 03.12.2012, а значно пізніше, отже сторони, які на думку позивача, підробляючи договори не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, бо діяли всупереч повноважень та Закону, в яких не надано право представникам підробляти правочин.

Крім того, 31.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, у яких представник позивача зазначає, що в зв'язку з тим, що на довіреності від 03.01.2018, яка надає представницькі функції Аніпко С.В. проставлено апостиль, то відповідно до вищезазначеної конвенції засвідчено справжність підпису саме Атінулли Неофіту, як директора компанії «Емселба Лімітед» від імені «Ді.ЕЙ Еккаунтінг енд Секретераіл Лімітед», а отже повноваження вищезазначеної особи вже перевірені.

Також, 31.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшли пояснення щодо заяви про залучення третьої особи в яких позивач зазначає, що не заперечує щодо залучення ТОВ «Укрбент» третьою особою.

31.08.2018 від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло також клопотання про витребування доказів у якому позивач просить суд витребувати у Господарського суду м. Києва, суддя Спичак О.М., копії матеріалів реєстраційної справи, а саме: опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору дії проведення реєстраційної дії від 05.05.2017; заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР (форма №3) від 05.05.2017; квитанцію банку «Приватбанк» від 05.05.2017; протокол №2 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю: «Даш-Бент Інвест» від 27.04.2017. за підписом Криволапа К.К. та Фасоль О.О., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног В.П., зареєстрованого в реєстрі за №171; копії договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012р., посвідченої 03.08.2016 року, Суперфін Б.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1498; копії договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства обмеженою відповідальністю від 22.11.2012р., посвідченого 03.08.2016 року, Суперфін Б.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за №1494; копії договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, посвідченої 03.08.2018 року, Суперфін Б.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу, зареєстрованого в реєстрі за №1495; копії, договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, посвідчена 03.08.2016 року, Суперфін Б.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу зареєстровано в реєстрі за №1497; копії, повідомлення про відступлення права вимоги від 03.12.2012р., посвідчена 03.08.2016 року, Суперфін Б.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу зареєстровано в реєстрі за №1496; довіреність від 26.04.2017р. видана від дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» на Фасоль Олену Олегівну; довіреність від 27.04.2017р. видана від дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» на Фасоль Олену Олегівну, посвідчена нотаріально Єдігаровим E.М приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстровано в реєстр за №280; копії довіреності від 21.03.2017 від «Емселба лімітед» директор Віллєм Мартіну, ДеБір на Криволапа Костянтина Костянтиновича, посвідчена Коткова O.A. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу; статут TOB «Даш-Бент Інвест» (нова редакція) затверджений протоколом від 27.04.2017 підписи Криволапа К.К. та Фасоль О.О. у статуті засвідчено Єдігаровим Е.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за №283, 284; лист від 11.05.2017р. вих.№101/01-16 про передачу реєстраційної справи від приватного нотаріуса Черкасової Н.Б.; внутрішній опис документів реєстраційної справи від 11.05.2017; заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР (форма №3) від 10.05.2017; довіреність від 10.05.2017 видану директором ТОВ «Даш-Бент Інвест» Криволап Кирило Костянтинович, на Войнаровську Ірину Олегівну; квитанцію банку Приватбанк №863987 від 05.10.17; квитанцію приватного нотаріуса Черкасової Наталії Борисівник від 10.05.2017; опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 10.05.2017; внутрішній опис документів реєстраційної справи № 26118 від 25 травня 2017; опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 15.05.2017. за підписом Криволапа К.О.; заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР (форма №3) від 15.05.2017р. за підписом Криволапа К.О.; довіреність від 10.05.2017 за підписом директора ТОВ «Даш-Бент Інвест» Криволапа Кирила Костянтиновича на Криволапа Костянтина Олеговича.

Крім того від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" 31.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання про витребування доказів у якому позивач просить суд витребувати у Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» всі документи на підставі яких 03.04.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Петрик Анастасією Віталієвною проведено реєстраційні дії № 8026118, № 0026118, а також проведено в цей же ж час інші реєстраційні дії щодо ТОВ «Даш-Бент Інвест».

Також 31.08.2018 від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання про витребування доказів у якому позивач просить суд витребувати у ТОВ «Укрбент»: оригінал договору безоплатного відчуження (передачі) частки (корпоративних прав) від 03.04.2018; оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-БентІнвест» № 01/04/2018 від 02.04.2018; оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-Бент Інвест» № 03/04/2018 від 03.04.2018.

31.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання про витребування доказів від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" у якому позивач просить суд витребувати у ТОВ «Укрбент»: оригінал договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладеного між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством «РОЛОН», предметом якого є частка та корпоративні права в розмірі 55 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест»; оригінал договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладеного між приватним підприємством «Ролон» та Дочірнім підприємством «Компанія інтерсервіс», за яким ПП «Ролон» відступило на користь Дочірнього підприємства «Компанія інтерсервіс» право вимоги за договором зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю укладеного 22.11.2012.

05.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та про відкладення підготовчого засідання у зв'язку з перебуванням у відрядженні уповноваженого представника.

Також 05.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" надійшли заперечення щодо залучення ТОВ «Укрбент» в якості третьої особи, які обґрунтовані тим, що на думку представника третьої особи-2 ТОВ «Даш-Бент Інвест» не надано будь-яких документів, що підтверджують участь ТОВ «Укрбент» в його статутному капіталі, крім того, зазначає, що єдиним учасником ТОВ "Даш-Бент Інвест" є Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед".

У судовому засіданні 06.09.2018 розглянувши клопотання позивача про призначення і проведення судової експертизи суд зазначив, що відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тож, приймаючи до уваги перелік питань викладений у клопотанні про призначення судової техніко-криміналістичної експертизи документа суд зазначив, що наведені в переліку питання не стосуються підстав, з яких заявлений цей позов, а тому суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання.

Крім того, розглянувши подане представником Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" клопотання про витребування доказів від 22.08.2018 суд зазначив, що відповідно до ст. 5 Гаазької конвенції від 05.10.1961, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Враховуючи, що на довіреності від 03.01.2018, яка надає представницькі функції Аніпко проставлено апостиль, то відповідно до вищезазначеної конвенції засвідчено справжність підпису саме Атінулли Неофіту, як директора компанії «Емселба Лімітед» від імені «Ді.ЕЙ Еккаунтінг енд Секретераіл Лімітед, а отже повноваження вищезазначеної особи вже перевірені.

Таким чином, враховуючи наведе вище, суд відмовив у задоволенні клопотання про витребувавання доказів від 22.08.2018.

Щодо решти клопотань про витребування доказів суд відклав їх вирішення до наступного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - задоволено. Залучено до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ». Зокрема, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» протягом п'яти днів з дня отримання позовної заяви надати суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог та докази на підтвердження викладених обставин, з урахуванням положень ч. 3-7 ст. 165 ГПК. Зобов'язано Приватне підприємство "Ролон" у строк до 28.09.2018 надати суду оригінал для огляду у судовому засіданні та для долучення до матеріалів справи належним чином завірену копію статуту Приватного підприємства "Ролон" станом на момент укладення спірних договорів. Зобов'язано Закриту акціонерну компанію з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватне підприємство "Ролон" у строк до 28.09.2018 надати суду оригінал для огляду у судовому засіданні та для долучення до матеріалів справи належним чином завірену копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 18.10.2012 укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед". Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/8711/18 на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 04.10.2018.

28.09.2018 через відділ автоматизованого документообігу суд від Приватного підприємства «Ролон» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.09.2018, а саме копія статуту Приватного підприємства "Ролон" станом на момент укладення спірних договорів.

28.09.2018 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав документи на виконання вимог ухвали суду від 06.09.2018, а саме копію договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 18.10.2012 укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед".

04.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» надійшли письмові пояснення, в яких третя особа-3 зазначає, що статутний капітал ТОВ "Даш-Бент Інвест" на момент відчуження частки був сформований повністю, про що свідчить п. 3.6. договору від 18.10.2012, при цьому зазначеним договором передбачено, що позивач набуває право власності на частку, що відчужується з моменту укладення договору від 18.10.2012, тож відносини, щодо оплати ціни за частку згідно договору від 18.10.2012 не регулюються ч. 3 ст. 147 Цивільного кодексу України. Крім того, третя особа зазначає, що договір про відступлення права вимоги від 03.12.2012 укладено представниками сторін в межах повноважень, передбачених статутами ДП "Компанія Інтерсервіс" та ПП "Ролон".

Також, 04.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" надійшли письмові пояснення, в яких третя особа-2 заперечує проти позовних вимог та просить суд не приймати до уваги письмові пояснення подані до суду 21.08.2018 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест", які підписані ОСОБА_17, оскільки рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест", оформленим протоколом № 02/04/2018 від 02.04.2018 ОСОБА_17 звільнено з посади директора товариства з 02.04.2018 та призначено Скульського О.Л. на посаду директора ТОВ "Даш-Бент Інвест".

Крім того, 04.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач-2 зазначає, що станом на дату укладення спірних договорів директором ПП «Ролон» був ОСОБА_19, який згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був єдиним учасником ПП «Ролон» та саме ОСОБА_19 було укладено спірні договори, що свідчить про обізнаність відповідача-1 про укладені правочини.

Також, 04.10.2018 представник відповідача-2 подав заперечення на клопотання про витребування доказів, в якому зазначає, що клопотання позивача про витребування від Господарського суду міста Києва, судді Спичака О.М., Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» та ТОВ «Укрбент» доказів не стосуються предмета доказування, обставин, яким обгрунтовує позивач свої вимоги. Крім того, представнику відповідача-2 зазначає, що клопотання подані позивачем з пропуском встановленого судом строку, у зв'язку з чим просить суд залишити без задоволення клопотання Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" про витребування доказів у справі № 910/8711/18.

У судовому засіданні 04.10.2018 дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача-2, суд враховуючи характер спірних правовідносин, категорію та складність справи, з метою забезпечення, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього розгляду справи, а також необхідність з'ясування всіх обставин справи, відхилив клопотання відповідача про залишення без розгляду клопотань позивача про витребування доказів.

Також, розглянувши подані позивачем клопотання про витребування доказів суд зазначив, що позивач просив суд витребувати у Господарського суду м. Києва, суддя Спичак О.М., копії матеріалів реєстраційної справи (згідно переліку наведено у клопотанні), проте суд зазначає, що приписами процесуального законодавством не передбачено право суду витребувати документи, що знаходяться в матеріалах господарської справи, яка перебуває у провадженні іншого судді.

При цьому, суд зазначив, що з суб'єктного складу учасників справи № 910/8709/18 (суддя Спичак О.М.), з якої позивач просить суд витребувати матеріали реєстрації справи, вбачається, що Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" є стороною даної справи, а саме позивачем, у зв'язку з чим суд зазначив, що позивач може скористатися своїм правом наданим ст. 42 Господарського процесуального кодексу України щодо ознайомленням з матеріалами справи № 910/8709/18, зокрема здійснення фотознімків та у разі необхідності долучити їх до матеріалів даної справи.

Щодо клопотань позивача про витребування у Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» всіх документів на підставі яких 03.04.2018 державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Петрик Анастасією Віталієвною проведено реєстраційні дії № 8026118, № 0026118, а також проведено в цей же ж час інші реєстраційні дії щодо ТОВ «Даш-Бент Інвест» та клопотання про витребування у ТОВ «Укрбент» доказів, а саме: оригінал договору безоплатного відчуження (передачі) частки (корпоративних прав) від 03.04.2018; оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-БентІнвест» № 01/04/2018 від 02.04.2018; оригінал протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-Бент Інвест» № 03/04/2018 від 03.04.2018, суд зазначає, що предметом даної справи є визнання недійсним договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 та договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, з підстав того, що позивач не мав права відчужувати частку у статутному капіталі відповідно до ст. 147 Цивільного кодексу України та у зв'язку з перевищенням повноважень, як зі сторони позивача так і зі сторони відповідачів, тож докази які просить витребувати позивач не стосуються предмету та підстав даного позову та не відносяться до предмета доказування, у зв'язку з чим суд відмовив у задоволенні клопотання позивача в частині витребування документів у Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» та витребування ТОВ «Укрбент» оригіналу договору безоплатного відчуження (передачі) частки (корпоративних прав) від 03.04.2018; оригіналу протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-БентІнвест» № 01/04/2018 від 02.04.2018; оригіналу протоколу загальних зборів ТОВ «Даш-Бент Інвест» № 03/04/2018 від 03.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 клопотання Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбент» оригіналу договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладеного між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством «РОЛОН»; оригіналу договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Дочірнім підприємством «Компанія інтерсервіс» - задовльнити. Зокрема зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальність «Укрбент» у строк до 05.11.2018 надати суду оригінал договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладеного між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством «РОЛОН», предметом якого є частка та корпоративні права в розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест» та оригінал договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Дочірнім підприємством «Компанія інтерсервіс», за яким ПП «Ролон» відступило на користь Дочірнього підприємства «Компанія інтерсервіс» право вимоги за договором зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю укладеного 22.11.2012. Підготовче засідання відкладено на 15.11.2018.

31.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від ОСОБА_21 надійшла заява, в якій останній, зокрема повідомляє суд, що ніколи не працював в ПП «Ролон».

06.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальність «Укрбент» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 04.10.2018, а саме нотаріально засвідчені копії договору зворотної купівлі-продажу частки у статутном капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладеного між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством «РОЛОН», договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Дочірнім підприємством «Компанія інтерсервіс». Зокрема, третя особа-3 зазначила, що надані копії договорів повністю відповідають оригіналам зазначених договорів, оскільки нотаріально посвідчені.

Також, 15.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальність «Укрбент» через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання, в якому третя особа просить здійснювати розгляд даної справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальність «Укрбент».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/8711/18 призначено на 13.12.2018.

26.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" надійшли документи на виконання вимог суду та письмові пояснення.

У судовому засіданні 13.12.2018 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 10.01.2019.

У даному судовому засіданні предстанвик позивача підтримав заявдені позовні вимоги.

Представник відповідача-2 та третя особа-1 заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представники відповідача-1 та третьої особи-2 у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення розгляду справи.

Предстанвик третьої особи-3 у судове засідання також не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про час та місце розгляду справи був повідомлений налженим чином, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень з відтиском штемпеля поштового відділення - 19.12.2018 про направлення на адресу Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» ухвали суду про повідомлення про дату, час і місце судового засідання від 13.12.2018, при цьому суд зазначає, що предстанвик Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБЕНТ» був присутній у минулих судових засіданнях.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача-1, третьої особи-2 та третьої особи-3 були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача-1, третьої особи-2 та третьої особи-3 не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.01.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-2 та третьої особи-1, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.10.2012 між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» (далі - покупець) та Приватним підприємством "Ролон" (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сірай В.І., зареєстрований в реєстрі № 1501, предметом якого є частка та корпоративні права відповідно до вказаної частки продавця, що складає 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест», що дорівнює 1 375 000, 00 грн., яка належить продавцеві у статутному капіталі товариства, що підтверджується статутом товариства, зареєстрованим в новій редакції 16.01.2012 Державним реєстратором Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, номер запису 7026118.

Відповідно до п. 2 договору, продавець передає у власність покупцеві частку, а покупець приймає частку та зобов'язується сплатити повну договірну ціну частки в сумі, встановленій у п.5 цього договору.

У п. 3 договору сторонами визначено дані про товариство, частка у статутному капіталі якого є предметом продажу. Зокрема, погоджено, що зареєстрований статутний капітал товариства становить 2 500 000, 00 грн. Статутний капітал товариства сформований повністю.

Згідно п. 5 договору, за взаємною згодою сторони визначили, що частка в статуному капіталі товариства продається за цим договором продавцем на користь покупця за договірною ціною за частку в сумі 1 375 000, 00 грн.

Пунктом 6 договору передбачено, що покупець сплачує продавцеві ціну за частку, вказану у п.5 договору, протягом двох років з дня укладання цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2012 між Приватним підприємством "Ролон" (далі - Сторона-1/покупець) та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» (далі - Сторона-2/продавець) укладено договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Зважаючи на умови даного договору щодо настання відповідних прав та обов'язків сторін за даним договором з урахуванням відкладальної умови (обставини), зазначеної в п.11 договору, предметом цього договору є частка та корпоративні права відповідно до вказаної частки продавця, що складає 55% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест», що дорівнює 1 375 000, 00 грн., яка належить продавцеві у статутному капіталі товариства (п.1 договору).

Згідно п.2 договору, з моменту настання відкладальної умови, зазначеної у п.11 даного договору, продавець передає у власність покупцеві частку (корпоративні права, що з неї випливають), а покупець приймає частку (корпоративні права, що з неї випливають) та зобов'язується сплатити повну договірну ціну частки в сумі, що встановлено п. 5 цього договору.

У п. 6 договору за взаємною згодою сторони визначили, що частка в статутному капіталі товариства продається за цим договором продавцем на користь покупця за договірною ціною за частку у сумі, розмір якої є еквівалентним 1 дол. США 00 центів.

Покупець сплачує продавцеві ціну за частку, вказану в п.6 даного договору, протягом одного року з моменту настання відкладальної умови, зазначеної у п.11 даного договору (п.7 договору).

Відповідно до п. 11 договору, відкладальною умовою (обставиною) щодо прав та обов'язків сторін за даним договором, настання яких пов'язується із такою відкладальною умовою (обставиною), є неоплата продавцем до 01.07.2016 ціни за частку на умовах, в порядку та на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сірай В.І., укладеного між сторонами. В такому випадку, при настанні вказаної вище обставини, відповідні права та обов'язки сторін, передбачені цим договором, настають з 01.07.2016. При цьому, в разі оплати частки за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сірай В.І., до вказаної вище дати, сторона-1 зобов'язана передати свій екземпляр даного договору стороні-2 як підтвердження отримання оплати частки та відсутності претензій до сторони-2 щодо належного виконання нею своїх зобов'язань за вказаним вище договором купівлі-продажу частки та не настання, у зв'язку із цим відповідних прав та обов'язків сторін за даним договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним або розірвання даного договору за згодою сторін або за рішенням суду (п.13 договору).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється згідно ст. ст. 513, 514 Цивільного кодексу України у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, 03.12.2012 між Приватним підприємством "Ролон" (далі - первісний кредитор) та Дочірнім підприємством "Компанія Інтерсервіс" (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, умовами якого передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги, належні на момент набрання чинності даним договором первісному кредиторові за договором зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» (далі - боржник).

За цим договором новий кредитор одержує всі права, в тому числі права вимоги, належні первісному кредитору за основним договором. При цьому, до нового кредитора переходять всі без виключення права первісного кредитора за основним договором, що належали первісному кредиторові на момент набрання чинності даним договором, в тому числі, права, настання яких пов'язано з відкладальною умовою (обставиною), в тому числі, але не виключно, в частині виникнення (переходу) права власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Даш-Бент Інвест» в розмірі, порядку та на умовах, передбачених основним договором (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.2. договору, порядок, умови та розмір оплати за відступлення первісним кредитором новому кредитору всіх прав вимоги за основним договором врегульовуються окремими домовленостями сторін, викладеними в письмовому вигляді та скріпленими підписами та печатками сторін. Зазначені домовленості сторін не впливають на дійсність та чинність даного договору.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. договору, всі права та вимоги за основним договором переходять до нового кредитора з моменту набрання чинності даним договором. Даний договір є одночасно актом приймання-передачі всіх прав та вимог за основним договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за ним (п. 7.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2016 позивачем сплачено відповідачу-1 кошти у розмірі 1 375 000, 00 грн. згідно договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, що підтверджується копією платіжного доручення № 4 від 07.09.2016.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 суперечить приписам чинного на момент його укладання законодавства, оскільки частка учасника у статутному капіталі може бути відчужена лише за умови її повної сплати, тоді як у даному випадку, на момент укладання спірного правочину оплата за договором купівлі-продажу від 18.10.2012 станом на 22.11.2012 позивачем перерахована не була, відповідно відповідач-1 не міг відступити відповідачу-2 право вимоги до позивача за договором відступлення права вимоги від 03.12.2012, у зв'язку з чим спірні договори підлягають визнанню недійсними.

Крім того, позивач також посилається на те, що спірні договори підписані представниками сторін з перевищенням повноважень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", за змістом якого вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа". Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як встановлено судом вище, 22.11.2012 між Приватним підприємством "Ролон" (далі - Сторона-1/покупець) та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» (далі - Сторона-2/продавець) укладено договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Як вбачається з вказаного правочину останній підписано з боку Приватного підприємством "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підставі Статуту, а з боку Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» - представником ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 09.10.2012, легалізованої 10.10.2012 апостилем Міністерства юстиції та громадського порядку Кіпру за номером 340306/12.

В свою чергу, 03.12.2012 між Приватним підприємством "Ролон" (далі - первісний кредитор) та Дочірнім підприємством "Компанія Інтерсервіс" (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, умовами якого передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги, належні на момент зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» (далі - боржник).

Так, з договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012 вбачається, що останній підписаний з боку Приватного підприємства "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підстааві Статуту та з боку Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» директором Фасоль Оленою Олегівною, яка діє на підставі Статуту.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи додано копії спірних договорів, за твердженням останнього оригінали договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 та договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012 у Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» відсутні.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4 ст.91 Господарського процесуального кодексу України).

Суд неодноразово зобов'язував сторін надати для огляду у судовому засіданні оригінали спірних правочинів.

Зокрема, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 було зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальність «Укрбент» у строк до 05.11.2018 надати суду оригінал договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, укладеного між Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" та Приватним підприємством «РОЛОН», предметом якого є частка та корпоративні права в розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест» та оригінал договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладеного між Приватним підприємством «Ролон» та Дочірнім підприємством «Компанія інтерсервіс», за яким ПП «Ролон» відступило на користь Дочірнього підприємства «Компанія інтерсервіс» право вимоги за договором зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю укладеного 22.11.2012.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Приписами частин 1 та 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 04.10.2018 представником Товариства з обмеженою відповідальність «Укрбент» було надано засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В. 27.09.2018 копію договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 та засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Валігурою Г.В. 05.11.2018 копію договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012.

Згідно п. 1 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, який зареєстровано 22.02.2012 за №282/20595, засвідчення вірності копій документів і витягів з них здійснюється нотаріусом за усним зверненням заінтересованої особи.

При підготовці до засвідчення вірності копій документів і виписок з них нотаріус зобов'язаний особисто звірити з оригіналом документа копію чи виписку з документа, вірність яких він засвідчує. Нотаріуси засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом (п.п.2, 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Отже, враховуючи наведе вище, приймаючи до уваги, що згідно написів приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Микитченка О.В. та Валігури Г.В. останніми було засвідчено копію договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 та копію договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012, суд приймає до уваги надані Товариством з обмеженою відповідальність «Укрбент» засвідчені нотаріусуами копії таких договорів у якості належних письмових доказів у справі.

Щодо твердження позивача про те, що договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 не відповідає вимогам законодавства щодо можливості відчуження учасником лише частки у статному капіталі товариства, яка сплачена, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1, 2, 3 ст.147 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено. Аналогічну норми наведено у ст.53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину).

Відповідно до п. 7.4 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест», затвердженого загальним зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Даш-Бент Інвест», протокол № 11 від 18.10.2012, частка учасника товариства може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено.

Тобто, станом на момент укладання між позивачем та відповідачем-1 оспорюваного правочину законодавством було визначено можливість продажу учасником належної йому частки у статутному капіталі господарського товариства лише за умови її повної сплати.

Проте, судом встановлено, що у п. 3 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012 сторонами визначено дані про товариство, частка у статутному капіталі якого є предметом продажу, зокрема зазначено, що зареєстрований статутний капітал товариства становить 2 500 000, 00 грн. Статутний капітал товариства сформований повністю.

Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, частка у статутному капіталі товариства продається продавцем на користь покупця за договірною ціною за частку в сумі 1 375 000, 00 грн.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд зазначає, що позивач помилково ототожнює вчинення покупцем оплати за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012 зі сплатою учасником своєї частки у порядку формування статутного капіталу.

Суд зазначає, що у даному випадку, та обставина, що грошові кошти у розмірі 1 375 000, 00 грн. в якості оплати за договором від 18.10.2012 були сплачені позивачем лише 07.09.2016, ніяким чином не вказують на те, що на момент укладання спірних правочинів частка, яка є предметом продажу, не була сплачена учасником (продавцем), а статутний капітал третьої особи-2 не був сформованим.

За таких обставин, суд вважає безпідставними посилання позивача в якості обґрунтування позовних вимог на те, що оплата за частку була внесена Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» лише у 2016 році, а отже, фактично на момент укладання договору зворотної купівлі-продажу не була сплачена учасником, що мало наслідком заборону відчуження згідно ст. 147 Цивільного кодексу України та 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакціях, чинних на момент укладання спірного правочину).

Щодо посилань позивача на перевищення представниками Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед», Приватного підприємства "Ролон" та Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» повноважень при підписанні договорів, суд зазначає наступне.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Тож, відповідно до положень чинного законодавства України, визнання правочину недійсним ставиться в залежність від його відповідності вимогам чинного законодавства та актам органів державної влади.

Як зазначено судом вище, договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 підписано з боку Приватного підприємства "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підставі Статуту, а з боку Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» - представником ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 09.10.2012, легалізованої 10.10.2012 апостилем Міністерства юстиції та громадського порядку Кіпру за номером 340306/12.

В свою чергу, з договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012 вбачається, що останній підписаний з боку Приватного підприємства "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підстааві Статуту та боку Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» директором Фасоль Оленою Олегівною, яка діє на підставі Статуту.

Так, відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ч. 1 ст. 239 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Так, договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 підписано з боку Приватним підприємством "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підставі Статуту

На момент укладення спірних договорів, Приватне підприємство "Ролон" здійснювало свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням засновника № 4 від 28.04.2010.

Відповідно до п.1 Статуту Приватного підприємства "Ролон", власником (засновником) підприємства є: ОСОБА_19, частка якого становить 100 % статутного фонду товариства.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станоном 22.11.2012) про юридичну особу - Приватне підприємство "Ролон" (ідентифікаційний код - 34942867), керівником та підписантом від імені Приватного підприємства "Ролон" з 29.04.2010 є - ОСОБА_19

Таким чином на момент виникнення спірних правовідносин єдиним засновником та директорм Приватного підприємства "Ролон" був ОСОБА_19

Відповідно до п. 8.1 Статуту управління підприємством здійснюється відповідно до цього статуту на основі поєднання прав учасника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Пунктом 8.4. Статуту визначено, що управління поточною діяльністю підприємства здійснюється директором підприємства.

Тобто, органами управління Приватного підприємства "Ролон" згідно статуту є власник і директор, повноваження яких регулюються ст. 8 статуту Приватного підприємства "Ролон".

Згідно п. 8.7. статуту, за згодою власника підприємства директр підприємства здійснює від імні підприємства будь-які дії щодо укладення як на території України так і за кордоном, будь-яких угод, договорів (,контрактів) на суму, що перевищує суму 50 000, 00 грн.

Крім того, як вбачається, з п.п. 6,7 договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, сторонами було досягнуто згоди, що договірна ціна за частку складає сума, еквівалентну 1 долару США.

Таким чином, враховуючи що на момент виникнення спірних правовідносин директором та власником Приватного підприємства "Ролон" була одна й та сам особа - ОСОБА_19, суд вважає безпідставними твердження позивача, як про відсутність згоди власника (засновника) Приватного підприємства "Ролон" на укладення спірного договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012, так і про вчинення даного правочину директором підприємства з перевищенням повноважень.

Тож, договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 укладений від імені Приватного підприємства "Ролон" повноважною особою відповідно до статуту Приватного підприємствоа"Ролон", затвердженого рішенням засновника № 4 від 28.04.2010.

В свою чергу, договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 підписано з боку Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» - представником ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 09.10.2012, легалізованої 10.10.2012 апостилем Міністерства юстиції та громадського порядку Кіпру за номером 340306/12.

Суд зазначає, що порядок застосування на території однієї держави довіреностей, виданих і посвідчених установою або уповноваженою особою іншої держави, визначається Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, (Гаазька Конвен ція).

Учасниками вказаної конвенції є Кіпр та Україна. Остання приєдналась до Конвенції у відповідності до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів».

Судом зазначалось, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих Конвенцій, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів

Статтею 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, унормовано, що остання поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: ) документи, які виходять від органу або посадової особи, і що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; ) адміністративні документи; ) нотаріальні акти; ) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами, у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Згідно ст. 2 Конвенції, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

У ч.1 ст.3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, вказано, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреність від 09.10.2012, видана Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» містить апостиль.

Таким чином, суд приймає до уваги вказану вище довіреність в якості належного та допустимого у розмінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказу надання позивачем певних повноважень на вчинення дій від імені Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед», викладених у довіреності.

Зі змісту довіреності вбачається, що остання набула чинності 09.10.2012 та термін дії закінчився 08.10.2013.

Відповідно до змісту довіреності Закрита акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед» призначає ОСОБА_1 (третя особа-1) бути дійсним та належним чином призначеним уповноваженим представником для здійснення будь-яких дій та, який матиме для цього усі повноваження, на свій власний розсуд і відповідальність, якщо це є необхідним і бажаним для компанії, у зв'язку з чим йому надається право та генеральна довіреність, яка включає,але не обмежується повноваженням, зокрема, представляти компанію у будь-яких урядах та/або місцевих державних органах, громадських організаціях, державних установах, приватних, громадських та/або державних компаніях, проводити переговори та укладати, вносити зміни, розривати і підписувати будь-які контракти та угоди з будь-якими вище зазначеними органами та особами.

Таким чином, проаналізувавши зміст довіреності, на підставі якої третьою особою-1 було підписано від імені позивача договір зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, суд зазначає, що ОСОБА_1 мав повноваження на укладання будь-якого договору, в тому числі, з приватними компаніями та відповідно у даному випадку діяв у межах наданих повноважень.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань позивача як на підставу для визнання недійсним договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012 на перевищення повноважень особою, яка підписала вказаний правочин від імені Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед».

Щодо тверджень позивача стосовного того, що за договором про відступлення права вимоги від 03.12.2012 укладеного між Приватним підприємством "Ролон" та Дочірнім підприємством "Компанія Інтерсервіс" передано недійсне зобов'язання та укладено договір з боку Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" з перевищенням повноважень, суд відзначає наступне.

Так, договір про відступлення права вимоги від 03.12.2012 підписаний з боку Приватного підприємства "Ролон" директором ОСОБА_19, який діє на підстааві Статуту та з боку Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» директором Фасоль Оленою Олегівною, яка діє на підставі Статуту.

На момент укладення спірного договору, Дочірне підприємство «Компанія Інтерсервіс» здійснювало свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням власника, протокол № 21 від 05.07.2012.

Згідно п. 5.2 статуту, органом управління компанії є директор.

Директр самостійно вирішує питання діяльності компанії. Директор в межах своєї компетенції вирішує питання діяльності товариства, без доручення діє від її імені, представляє компанію у відносинах з державними органами, підприємствами, установами, кооперативами, громадськими та іншими організаціями й господарськими товариствами, а також з іноземними громадянами, призначає і звільняє працівників компанії, видає накази та розпорядження, обов'язкові для всіх працівників компанії (п. 5.3.2. Статуту).

Згідно п.5.4 статуту, право підпису без доручення від імені компанії має директор.

Пунктом 5.3.5 статуту Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» передбачено, що директор після одержання попередньої згоди власника здійснює від імені компанії будь-які дії щодо укладання угод, договорів (контрактів) як на території України, так і за кордоном на суму, що перевищує еквівалент 50 000 доларів США.

Разом з тим, як встановленом, судом п.п. 2.1. та 2.2. договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012 сторони визначили, що відступленням первісним кредитором новому кредитору всіх прав вимоги за основним договором є оплатним. Порядок, умови та розмір оплати за відступлення первісним кредитором новому кредитору всіх прав вимоги за основним договором врегульовуються окремими домовленостями сторін, викладеними в письмовому вигляді та скрпіленими підписами та печатками сторін. Зазначені домовленості сторін не впливають на дійсність та чинність даного договору.

Таким чином, суд зазначає, що безпосередньо договором відступлення права вимоги від 03.12.2012 не було врегульовано питання розміру та порядку оплати за відступлення прав та обов'язків за договором, а тому при укладенні та підписанні договору відступлення права вимоги від 03.12.2012 директор Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» Фасоль О.О. діяла в межах повноважень, визначених статутом Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс», затвердженого рішенням власника, протокол № 21 від 05.07.2012.

Слід зауважити, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2. рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Згідно з п.3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013, доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Так, у матеріалах справи наявне рішення власників Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс», яке оформлено протоколом від 17.07.2018, з якого вбачається, що власником Дочірнього підприємства «Компанія Інтерсервіс» було схвалено договір про відступлення права вимоги від 03.12.2012, укладений між Приватним підприємством "Ролон" та Дочірнім підприємством «Компанія Інтерсервіс», за яким відповідач-2 набув всі права вимоги, належні відповідачу-1 за договором зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 (далі - основний договір), укладеним між Приватним підприємством "Ролон" та Закритою акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «Емселба Лімітед».

Наявність повноважень на укладення спірних правочинів у директора Приватного підприємства "Ролон" ОСОБА_19 встановлено судом вище.

Отже, наведене вище у сукупності вказує на безпідставність посилань позивача в якості підстави для визнання договорів недійсним, на відсутність у представників сторін повноважень на підписання вказаних правочинів.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача стосовного того, що за договором про відступлення права вимоги від 03.12.2012 укладеного між Приватним підприємством "Ролон" та Дочірнім підприємством "Компанія Інтерсервіс", відповідачем-1 передано недійсне зобов'язання, оскільки як встановлено судом вище, на момент укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012, статутний капітал Товариство з обмеженою відповідальністю "Даш-Бент Інвест" був сформований повністю, а позивачем помилково ототожнено вчинення покупцем оплати за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 18.10.2012 зі сплатою учасником своєї частки у порядку формування статутного капіталу.

Таким чином, з огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які покладено позивачем в якості підстав позовних вимог, є такими, що спростовуються матеріалами справи, що вказує у даному випадку на відсутність підстав для визнання недійсним договору зворотної купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю від 22.11.2012 та відповідно договору про відступлення права вимоги від 03.12.2012.

Отже, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Закритої акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "Емселба Лімітед" до 1) Приватного підприємства "Ролон", 2) Дочірнього підприємства "Компанія Інтерсервіс" про визнання договорів недійсними не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 15.01.2019

Суддя С. О. Щербаков