РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2019Справа № 910/13771/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В. розглянув матеріали господарської справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до приватного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ"

про стягнення збитків 254 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача Бондар М.В., довіреність № 13 від 03.03.18 ;

від відповідача Кузьмич-Браток Р.А., адвокат за оредром серії КС № 515086 від 08.01.19

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" (далі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 254 000,00 грн., завданих об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було встановлено, що за час володіння відповідачем об'єктом приватизації, останньому були завдані збитки в розмірі 254 000,00 грн. Відповідач добровільно зазначені збитки не сплатив, що стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13771/18, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.11.2018.

19.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав: до позову не надано жодних доказів проведення інвентаризації відповідного об'єкту, який повертається у державну власність; позивачем не надано доказів затвердження результатів інвентаризації державним органом приватизації, відповідно до п. 6 Порядку повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 18.01.2001 № 32; позивачем не надано доказів проведення оцінки відповідного об'єкту, який повертається в державну власність, станом на 20.12.2016 - день прийняття та набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду по справі № 910/15684/16. Крім того, до позову не надано прийнятого комісією рішення щодо зарахування зменшення вартості майна та (або) нестачі конкретних матеріальних цінностей до збитків, які повинні бути відшкодовані покупцем; позивачем не надано акту про приймання відповідного об'єкту державним органом приватизації з зазначенням у ньому розміру збитків.

У підготовчому засіданні 20.11.2018 судом оголошено перерву до 06.12.2018.

05.12.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 проведено інвентаризацію та здійснено оцінку станом на 31.01.2018. Висновок про вартість об'єкта затверджено наказом від 30.03.2018 № 406.

У підготовчому засіданні 06.12.2018 оголошено перерву до 13.12.2018.

13.12.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.12.2018 відкладено підготовче засідання на 08.01.2019 та викликано позивача у наступне підготовче засідання.

У підготовче судове засідання 08.01.2019 з'явились представники позивача і відповідача та надали суду письмові заяви про надання згоди розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, за результатами підготовчого засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/13771/18 до судового розгляду по суті у той самий день (після закінчення підготовчого засідання), про що судом постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 08.01.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 08.01.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

27.08.1997 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофітосервіс" (далі - покупець) укладено Договір № 503 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (далі - Договір № 503 купівлі-продажу).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 503 купівлі-продажу, продавець продав об'єкт незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою вулиця Ахтирська, 5-17, а покупець купив об'єкт незавершеного будівництва і зобов'язується сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в Договорі.

Пунктом 1.2 Договору № 503 купівлі-продажу встановлено, що право власності на об'єкт незавершеного будівництва переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 503 купівлі-продажу, передача об'єкта приватизації продавцем і прийняття об'єкта приватизації покупцем посвідчуються актом прийому-передачі, який підписується сторонами

29.09.1997 між позивачем та ТОВ "Агрофітосервіс" підписано Акт № 537 прийому-передачі об'єкта незавершеного будівництва спецгаража на 50 автомобілів.

29.09.2000 між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофітосервіс" та закритим акціонерним товариством Компанія "Райз" (назву якого було змінено на публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз") укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір купівлі-продажу від 29.09.2000).

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу від 29.09.2000, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофітосервіс" продало, а позивач купив нерухоме майно - спеціальний гараж на 50 автомобілів загальною площею 1,47 га, який розміщується за адресою: місто Київ, вулиця Ахтирська, 5-17.

24.06.2003 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та закритим акціонерним товариством Компанія "Райз" укладено Угоду про продовження строків завершення будівництва до Договору № 503 купівлі-продажу від 27.08.1997 (далі - Угода).

Пунктом 1.3. Угоди сторони погодили, що до закритого акціонерного товариства Компанія "Райз" переходять визначені в Договорі № 503 купівлі-продажу від 27.08.1997 зобов'язання та права щодо предмету Договору № 503 купівлі-продажу від 27.08.1997.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 у справі № 910/15684/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2017, розірвано договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, № 503 від 27.08.1997, між Регіональним відділення Фонду Державного майна України по м. Києву та публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" та зобов'язано публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" повернути Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по м. Києву об'єкт незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17 за актом приймання-передачі.

23.05.2017 в рамках виконавчого провадження позивач здійснив заходи щодо повернення об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, до державної власності, про що державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було складено акт про виконання судового рішення у справі № 910/15684/16.

Керуючись Постановою КМУ від 18.01.2001 № 32, позивачем проведено інвентаризацію та оцінку об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, на підтвердження чого позивачем надано Звіт про незалежну оцінку майна об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, дата оцінки - 31.01.2018.

Згідно з наказом РВ ФДМ по м. Києву № 406 від 30.03.2018 "Про затвердження висновку про визначення розміру збитків по об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів (м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17)", затверджено висновок суб'єкта оціночної діяльності - ДП "Київський аукціонний центр" ПАТ ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" про розмір збитків, завданих об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, загальною вартістю 254 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 254 000,00 грн. збитків, Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву зазначає, що об'єкту приватизації були заподіяні збитки під час володіння покупцем об'єктом незавершеного будівництва, які не відшкодовані покупцем.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" (у редакції, чинній на момент розірвання договору та повернення об'єкту незавершеного будівництва), покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів регулюється Порядком повернення у державну власність об'єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 32 ( далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку, у разі повернення у державну власність пакета акцій вносяться зміни до реєстру власників акцій акціонерного товариства, пакет акцій якого повертається у державну власність або здійснюються відповідні операції зберігачем акцій та/або депозитарієм, та приймається рішення щодо його повторного продажу. Якщо у державну власність повертаються інші об'єкти приватизації, проводиться:

- інвентаризація та оцінка об'єкта;

- приймання його державним органом приватизації;

- прийняття державним органом приватизації рішення про повторний продаж поверненого у державну власність об'єкта приватизації.

Таким чином, зазначеним пунктом 2 порядку чітко встановлено, що спочатку проводиться інвентаризація та оцінка об'єкта, а вже потім здійснюється приймання його державним органом приватизації.

Згідно з п. 6 Порядку, інвентаризація об'єкта приватизації (крім пакетів акцій), який повертається у державну власність, проводиться інвентаризаційною комісією згідно з Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженою наказом Мінфіну від 11 серпня 1994 р. № 69 (z0202-94), станом на день прийняття судом, господарським судом відповідного рішення.

Склад інвентаризаційної комісії та порядок її роботи визначаються державним органом приватизації. Результати інвентаризації затверджуються державним органом приватизації.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про повернення у державну власність об'єкта приватизації прийнято господарським судом 18.10.2016, однак інвентаризаційна комісія утворена лише 31.01.2018 згідно з наказом РВ ФДМ України по м. Києву від 31.01.2018 № 136. При цьому, позивачем не надано суду зазначеного наказу про утворення інвентаризаційної комісії, а посилання на наказ міститься в інвентаризаційному описі від 05.02.2018.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що оцінка об'єкта приватизації (крім пакета акцій), що повертається у державну власність, станом на день набрання чинності відповідним рішенням суду проводиться згідно з Методикою оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891.

З метою виявлення збитків, що могли бути завдані об'єкту приватизації під час володіння ним покупцем, результати інвентаризації та оцінки об'єкта приватизації, отримані згідно з пунктами 6 7 цього Порядку, звіряються з відповідними результатами, отриманими на день відчуження цього об'єкта державним органом приватизації (п. 8 Порядку).

Порядок проведення звіряння та визначення наявності збитків визначається Фондом державного майна. При цьому враховуються всі результати господарювання покупця на об'єкті.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення звіряння результатів інвентаризацій і оцінок об'єкта приватизації, що за рішенням суду, господарського суду повертається у державну власність, та визначення збитків, що могли бути завдані цьому об'єкту під час володіння ним покупцем, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, під звірянням результатів інвентаризацій та оцінок об'єкта (далі - звіряння) слід розуміти порівняння даних інвентаризаційних описів майна, коштів, фінансових зобов'язань, даних балансів, актів оцінки (або звітів про оцінку майна) одного й того самого об'єкта, складених відповідно під час підготовки його до продажу та на день набрання чинності відповідним рішенням суду.

Зі звіту про незалежну оцінку майна - об'єкту незавершеного будівництва - спецгараж на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, вбачається, що розмір заподіяних збитків визначено виходячи з наступних даних: копії акту державного виконавця про повернення ОНБ до державної власності, рішень господарських судів, які стосуються об'єкта оцінки, фрагменту звіту про оцінку об'єкта оцінки станом на 11.06.997, копій документів про проведення інвентаризації (обстеження) об'єкта незавершеного будівництва - спецгаража на 50 автомобілів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ахтирська, 5-17, результатів натурного огляду.

Суд зазначає, що вказаний звіт не є належним та допустимим доказом наявності завданих відповідачем збитків об'єкту приватизації під час володіння ним покупцем, оскільки Порядком чітко встановлено, що результати інвентаризації та оцінки об'єкта приватизації, отримані згідно з пунктами 6, 7 цього Порядку, звіряються з відповідними результатами, отриманими на день відчуження цього об'єкта державним органом приватизації, однак, на дату оцінки, яка зазначена у Звіті (31.01.2018), не було інвентаризації та оцінки об'єкта приватизації станом на день набрання чинності відповідним рішенням суду, що унеможливлювало визначення розміру таких збитків.

Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні докази проведення інвентаризації та оцінки об'єкт приватизації станом на день набрання чинності рішенням суду про повернення об'єкта приватизації, неможливо здійснити звіряння результатів проведених двох інвентаризацій (на момент відчуження та на момент повернення об'єкта приватизації), що позбавляє можливості, відповідно до умов законодавства, виявити та оцінити збитки.

Більше того, об'єкт повернено у державну власність ще 23.05.2017, а зведений акт інвентаризації складено лише 05.02.2018, тобто майже через 7 місяців після повернення об'єкта, що суперечить вимогам законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що звіт про оцінку об'єкта незавершеного будівництва, долучений позивачем до позовної заяви, не є належним доказом заподіяних збитків з огляду на те, що звіряння результатів інвентаризації і оцінок інвентаризації майна спірного об'єкта незавершеного будівництва проводилось без дотримання вимог, передбачених Порядком проведення звіряння результатів інвентаризації об'єкта, що повертається за рішенням суду в державну власність, з даними інвентаризації, отриманими під час її проведення в період підготовки об'єкта до приватизації, та затвердження його результатів, а отже, розмір заподіяних збитків був визначений всупереч приписів норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 11 Порядку, приймання об'єкта приватизації, що повертається у державну власність, здійснюється у двомісячний термін після затвердження результатів інвентаризації та встановлення розміру збитків державним органом приватизації із складанням відповідного акта, в якому, зокрема, відображаються такі відомості:

розмір збитків;

стан відшкодування збитків колишнім власником об'єкта приватизації, поверненого у державну власність, на дату складення акта приймання;

висновок щодо необхідності здійснення державним органом приватизації заходів, пов'язаних із стягненням з колишнього власника об'єкта приватизації такого відшкодування у судовому порядку.

Суд зазначає, що на момент повернення об'єкта приватизації у державну власність (23.05.2017) не було складено жодного акту, в якому б відображався розмір збитків, завданий колишнім власником, та стан відшкодування збитків колишнім власником об'єкта приватизації, який повернуто в державну власність, на дату складення акта приймання, як того вимагало чинне законодавство.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України на кожну із сторін покладений обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмові, речові електронні докази.

Крім того, докази, надані стороною спору на підтвердження своїх вимог або заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що елементи правопорушення, наявність яких дає підстави для відшкодування завданих збитків, в позові не наведені та не підтверджені позивачем належними доказами під час розгляду справи.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача в повному обсязі та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.01.2019.

Суддя О.Г. Удалова