ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2031/18

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС»

та до другого відповідача ОСОБА_2

про стягнення 77 104,96 грн

Обставини справи:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС» (далі - перший відповідач) та ОСОБА_2 (далі - другий відповідач) про солідарне стягнення з відповідачів 77 104,96 грн заборгованості, з яких: 50 000 грн боргу за кредитом, 20 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом, 4 709,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням першим відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 23.11.2011 в частині погашення кредиту та процентів за користування кредитом. Крім того, враховуючи неналежне виконання другим відповідачем зобов'язань за договором поруки № POR022 від 10.06.2015, як поручителя за належне виконання першим відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 23.11.2011, позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Ухвалою господарського суду Київської області 01.11.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 30.11.2018.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

23.11.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС» звернулося до позивача з заявою про відкриття поточного рахунку.

Згідно заяви перший відповідач приєднався до „Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 23.11.2011 та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 953 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано „Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно п. 3.2.1.1.16. умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до „Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системи клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом „першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його поповнення, сплаті процентів та винагороди (п.п. 3.2.1.1.1. умов).

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування від 23.11.2011 виконав належним чином, на виконання договору надавши першому відповідачу 70 000 грн кредитного ліміту, що підтверджується банківською випискою, копія якої наявна в матеріалах справи.

Перший відповідач заборгованість по кредиту не погасив, борг за кредитом не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи, внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем за договором банківського обслуговування від 23.11.2011 станом на момент судового розгляду справи склала 50 000 грн боргу за кредитом, 20 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом та 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано першим відповідачем.

10.06.2015 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено договір поруки № POR022, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитом за виконання першим відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування від 23.11.2011.

20.12.2017 позивач, в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідачів з претензією № 50602КІА0S0LA від 18.01.2019, згідно якої просив останніх погасити заборгованість за договором, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, копії яких наявні в матеріалах справи. Вказана претензія залишена відповідачами без відповіді та задоволення.

Предметом позову є вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 50 000 грн боргу за кредитом, 20 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом, 4 709,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини та правовідносини поруки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування від 23.11.2011 виконав належним чином, на виконання договору надавши першому відповідачу 70 000 грн кредитного ліміту, що підтверджується банківською випискою, копія якої наявна в матеріалах справи; перший відповідач заборгованість по кредиту не погасив, борг за кредитом не сплатив, що підтверджується наявними матеріалами справи, внаслідок чого заборгованість 20 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом та 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано першим відповідачем; 20.12.2017 позивач, в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідачів з претензією № 50602КІА0S0LA від 18.01.2019, згідно якої просив останніх погасити заборгованість за договором, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, копії яких наявні в матеріалах справи, яка залишена відповідачами без відповіді та задоволення.

Враховуючи те, що борг відповідачів перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 000 грн боргу за кредитом, 29 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом, 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом за користування кредитом є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами грошового зобов'язання за договором банківського обслуговування від 23.11.2011, позивачем за період з 31.08.2015 по 11.05.2018 нарахована пеня в сумі 4 709,01 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При порушенні клієнтом якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні (п. 3.18.5.1. умов).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 3.18.5.3. клієнт сплачує банку штраф у розмірі 5 % відсотків від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням. Сплата штрафу здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також період нарахування пені, що вказаний позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 31.08.2015 по 11.05.2018 загалом становить 4 709,01 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 4 709,01 грн пені підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 50 000 грн боргу за кредитом, 20 790,08 грн боргу по процентам за користування кредитом, 4 709,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 605,87 грн боргу по комісії за користування кредитом є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС» та ОСОБА_2 про стягнення 77 104,96 грн задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС» (08154, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 19-А, офіс 7-А; ідентифікаційний код 13732667) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 50 000 (п'ятдесят тисяч гривень) 00 коп. боргу за кредитом, 20 790 (двадцять тисяч сімсот дев'яносто гривень) 08 коп. боргу по процентам за користування кредитом, 4 709 (чотири тисячі сімсот дев'ять гривень) 01 коп. пені, 1 605 (одну тисячу шістсот п'ять гривень) 87 коп. боргу по комісії.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕТА ШАНС» (08154, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 19-А, офіс 7-А; ідентифікаційний код 13732667) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1; ідентифікаційний код 14360570) 881 (вісімсот вісімдесят одну гривню) 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 881 (вісімсот вісімдесят одну гривню) 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішення суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 21.01.2019.

Суддя П.В.Горбасенко