РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/916/18

Суддею Господарського суду Чернігівської області Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Свіжа зелень,

юридична адреса: проспект 40-річчя ЖовтняАДРЕСА_1, м. Київ, 03039

поштова адреса: вул. Васильківська, 11/11, офіс 15, м. Київ, 03040

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Денім сервіс Україна,

АДРЕСА_2, 14005

предмет спору: про стягнення 134400,00грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 15.01.2019 за № 5, представник

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 14.01.2019 б/н, представник

ОСОБА_3 - керівник

У судовому засіданні 16.01.2019 Господарським судом Чернігівської області на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю Свіжа зелень (надалі ТОВ Свіжа зелень) подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Денім сервіс Україна (надалі ТОВ Денім сервіс Україна) про стягнення 134400,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 20.06.2017 за № 2017/06/01 (надалі - Договір), а саме непоставкою товару обумовленого вказаним Договором, вартість якого була оплачена позивачем на умовах попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2018 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі № 927/916/18 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.01.2019. Також цією ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, але не пізніше 04.01.2019, для подання до суду та позивачу відзив на позовну заяву.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 16.01.2019 повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач усно заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що Договором не обумовлено строк поставки товару, за який позивачем здійснено попередню оплату, а тому, враховуючи те, що Договір на теперішній час є діючим, відповідач може поставити позивачу оплачений товар у будь-який час, за його заявкою.

Позивач підтвердив, що на адресу відповідача ним не направлялись заявки на поставку товару, обумовленого Договором, проте зазначив, що звертався з такими вимогами до відповідача у телефонній розмові, однак підтвердити наведене жодними доказами не має можливості.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2017, між ТОВ «Денім сервіс Україна» (далі - Постачальник) та ТОВ «Свіжа зелень» (далі - Покупець) було укладено договір поставки №2017/06/01 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується протягом строку дії цього Договору постачати та передавати у власність Покупця товар (тирса) у кількості 500м3, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати його на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 1.2 Договору найменування, одиниці обліку, кількість, ціна товару вказується у рахунку та накладній, що складається відповідно до замовлення Покупця.

Грошова одиниця, в якій відбувається розрахунок по Договору українська гривня (п. 2.1. Договору). Ціна товару, з урахуванням ПДВ, складає 480,00грн та вважається погодженою між Сторонами (п. 2.2. Договору). Відповідно до п. 2.3 Договору загальна вартість договору з ПДВ складає 240000,00грн. В ціну товару не входить його транспортування, і тому транспортування здійснюється за рахунок Покупця (п. 2.4 Договору).

Згідно п. 3.1. Договору Постачальник виставляє рахунки, а Покупець сплачує ці рахунки протягом 5 банківських днів.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що Покупець зобовязується здійснити 100% оплату за товар у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. У відповідності до п. 4.1. Договору поставка товару Постачальником здійснюється після 100% сплати Покупцем рахунку за попередньою заявкою Покупця. Заявка подається електронною поштою або в усній формі.

Згідно п. 4.2. Договору передача (відвантаження) товару відбувається на складі Постачальника, згідно заявки Покупця, та видаткової накладної Постачальника за умови 100% оплати за товар та надання транспорту на перевезення товару.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2017 року, а в області взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх обовязків (п. 10.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рахунків на оплату №47-50 від 21.07.2017, виставлених згідно умов Договору, позивачем перераховано відповідачу кошти на загальну суму 240000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №750 від 25.07.2017 на суму 60000,00грн, №618 від 27.07.2017 на суму 4000,00грн, №757 від 27.07.2017 на суму 56000,00грн, №775 від 02.08.2017 на суму 60000,00грн, №780 від 04.08.2017 на суму 40000,00грн, №789 від 08.08.2017 на суму 20000,00грн.

У свою чергу, відповідачем поставлено позивачу товар тирсу обємом 220 куб. м. на загальну суму 105600,00грн, що підтверджується копіями видаткових накладних №58 від 21.09.2017 на суму 52800,00грн та №61 від 15.11.2017 на суму 52800,00грн.

Отже, відповідачем недопоставлено позивачу товару на суму 134400,00грн.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до відповідача з позовом про повернення коштів у розмірі 134400,00грн, перерахованих ним як попередня оплата за товар, обумовлений Договором.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За частиною 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з правової природи укладеного сторонами правочину від 20.06.2017 за № 2017/06/01, суд встановив, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та § 3 Глави 54 ЦК України.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору ТОВ «Свіжа зелень» сплачено ТОВ «Денім сервіс України» кошти у розмірі 240000,00грн в якості попередньої оплати за товар, що планувався до поставки, а відповідачем, після отримання вказаних коштів, було поставлено позивачу товар на суму 105600,00грн.

Як стверджував позивач, ТОВ «Денім сервіс Україна» не допоставив товар, за який позивачем здійснено попередню оплату, на загальну суму 134400,00грн.

Згідно частини 2 статті 693 ЦК України, на приписи якої посилається позивач, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи зі змісту зазначеної норми права, суд дійшов висновку, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю.

За частиною 1 статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вже зазначалося вище, за умовами п. 4.1. Договору поставка товару постачальником здійснюється після 100% оплати покупцем рахунку за попередньою заявкою покупця. Заявка подається електронною поштою або в усній формі.

З наведеного слідує, що для виконання відповідачем договірних зобов'язань по поставці товару, що попередньо оплачений, позивачу попередньо необхідно подавати відповідачу заявку на поставку такого товару.

Однак, як підтвердив сам представник позивача у судовому засіданні, належні докази на підтвердження подання заявок відповідачу на поставку Товару, оплаченого на суму 134400,00грн у позивача відсутні.

Доводи позивача про звернення до відповідача з вимогами поставити обумовлений Договором Товар в усній формі під час телефонних розмов не грунтуються на жодних доказах та спростовуються відповідачем, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги. Також, судом враховано, що відповідно до п.4.2. Договору транспорт на перевезення товару позивачем не надавався, що, у свою чергу, спростовує позицію позивача щодо вимог на поставлення Товару в усній формі.

Виходячи із зазначеного, суд доходить висновку, що відповідачем не порушено взятих на себе зобовязань з поставки Товару на суму 134400,00грн, оскільки позивачем не надано відповідачу відповідної заявки на поставку Товару, після надання якої і повинна відбуватись така поставка.

За умовами п.. 10.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2017 року, а в області взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Таким чином, Договір на теперішній час є чинним, відтак відповідач має виконати свій обовязок щодо поставки Товару на суму отриманої попередньої оплати у розмірі 134400,00грн після настання відповідної події, а саме з моменту отримання від позивача заявки на поставку Товару.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність неналежного виконання Постачальником свого зобов'язання зі своєчасного передання Товару Покупцю, а тому частина 2 статті 693 ЦК України щодо повернення суми попередньої оплати застосуванню у даних спірних правовідносинах не підлягає. Права позивача порушені відповідачем не були, а позов пред'явлений до суду передчасно.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутись до відповідача з заявкою або вимогою щодо поставки йому оплаченого Товару у певний строк, виходячи з умов діючого Договору, а у разі не виконання відповідачем зобов'язань по поставці Товару, вимагати повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем не порушено взятих на себе зобовязань з поставки Товару на суму 134400,00грн, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 134400,00грн є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що заявлений позов не підлягає задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору, що були понесені при поданні позову, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Свіжа зелень (проспект 40-річчя ЖовтняАДРЕСА_1, м. Київ, 03039, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Денім сервіс Україна (АДРЕСА_2, 14005, ) про стягнення 134400,00грн, - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 16.01.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко