ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 Справа № 904/1823/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1, посвідчення №001171 від 29.09.2016, ордер серії ЗП №041478 від 08.01.2019, адвокат

від відповідача за первісним позовом: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у справі №904/1823/18 (суддя Первушин Ю.Ю.; рішення ухвалене о 14:35 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 31.08.2018)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка", м.Дніпро

про стягнення 168974,31 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет", м.Київ

про визнання недійсним договору поставки

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет" (позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" (відповідач за первісним позовом) про стягнення 142764,22 грн. суми основного боргу, пені 17964,82 грн., трьох процентів річних 1713,17 грн. та збитків від інфляції 6532,10 грн., загальною сумою 168974,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017 року зі своєчасної оплати за поставлений товар.

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" (позивач за зустрічним позовом) подало до Господарського суду Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет" (відповідач за зустрічним позовом), в якій просило визнати недійсним договір поставки за №21/03/2017-Д від 21.03.2017.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтував тим, що Договір поставки за №21/03/2017-Д від 21.03.2017 підписаний діючим на той час директором ОСОБА_2 всупереч вимогам Статуту, за яким директор вправі самостійно вчиняти (укладати) правочини на суму, що не перевищує 50000,00 грн. та за відсутності рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Доброульянівка" про погодження на укладення цього договору. Вказує також, що в подальшому загальні збори учасників не здійснювали будь-яких дій, які б свідчили про схвалення ними спірного правочину.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у справі №904/1823/18 первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет" 142764,22 грн. - основного боргу, 17964,82 грн. - пені, 1713,17 грн. - трьох процентів річних, 6532,10 грн. - інфляційних втрат, 2532,61 грн. - витрат по сплаті судового збору. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване доведенням позивачем факту неналежного виконанням відповідачем за первісним позовом умов договору поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017 в частині своєчасної та повної оплати товару.

Вимоги за зустрічним позовом визнані судом необґрунтованими з огляду на висновок суду про недоведеність тієї обставини, що ТОВ "Сервіс-Агромаркет", як контрагент ТОВ "Доброульянівка", знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у справі №904/1823/18, ТОВ "Доброульянівка" (апелянт) звернулось з апеляційною скаргою, в якій з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

На думку відповідача за первісним позовом поставка товару не відбулася. Посилаючись на пункти 3.2., 3.3., 5.1. і 7.2. Договору товариство вказує, що датою поставки товару є дата його приймання, зазначена в акті приймання-передачі товару, оригінал якого зобов'язаний надати постачальник. Позивачем за первісним позовом акт приймання-передачі товару не надавався, не підтверджені також повноваження осіб на підписання видаткових накладних. Вказані обставини, вважає відповідач, дозволяють йому в силу частини третьої статті 538 Цивільного кодексу України і частини п'ятої статті 232 Господарського кодексу України, у зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за договором, зупинити виконання своїх зобов'язань в частині здійснення оплати 70% вартості товару.

Крім того, відповідач за первісним позовом наполягає на тому, що у директора ТОВ "Доброульянівка" ОСОБА_2 на час підписання договору не було повноважень на його укладання, що було відомо позивачу за первісним позовом.

ТОВ "Сервіс-Агромаркет" відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надало.

В судове засідання 09.01.2019 представник апелянта (ТОВ "Доброульянівка") не з'явився.

Враховуючи, що ТОВ "Доброульянівка" належним чином повідомлено про час і місце перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції, але не повідомило про причини неявки свого представника, колегія суддів не встановила перешкод для розгляду цієї справи за відсутності представника апелянта за наявними в ній матеріалами.

Представник ТОВ "Сервіс-Агромаркет" в судовому засіданні заперечував на задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність її доводів.

У судовому засіданні 09.01.2019 за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та усних заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет" (Постачальник, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" (Покупець, відповідач за первісним позовом) укладено договір поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017 (далі - Договір, а.с.18-23).

Згідно п.п. 1.1., 1.3. розділу 1 Договору Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця продукцію для сільгоспвиробництва відповідно до умов Договору, а Покупець, зобов'язався прийняти такий товар та оплатити його на встановлених даним Договором умовах. Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим Договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма Специфікаціями відповідно до умов Договору на протязі його дії.

Відповідно до п. 3.2. розділу 3 Договору на кожну поставлену партію товару Постачальник зобов'язаний надати такі документи: рахунок (якщо оригінал не був переданий Покупцю раніше), видаткову накладну, сертифікат на насіння України (якщо поставці підлягає насіння), сертифікат якості/підтвердження відповідності, товарно-транспортну накладну, акт прийому-передачі товару та інші документи відповідно до чинного законодавства України та умов цього Договору.

У пункті 3.3. розділу 3 Договору сторонами погоджено, що право власності та усі ризики на товар переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки. Датою поставки є дата фактичного отримання Покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням Покупцем видаткової накладної та акту прийому-передачі товару (дата підписання Покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару Покупцем за актом прийому-передачі товару; у випадку, якщо дата підписання Покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання Покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем акту прийому-передачі товару).

Згідно з п. 4.1. розділу 4 Договору загальна вартість/ціна товару за цим Договором (ціна Договору) складає суму вартості/ціни партій товару за всіма Специфікаціями до цього Договору.

Ціна (вартість) товару може мати еквівалент у іноземній валюті (у такому випадку еквівалент ціни визначається сторонами у відповідній Специфікації) (п. 4.2. розділу 4 Договору).

За умовами підпунктів 4.3.1., 4.3.2. п. 4.3. розділу 4 Договору у разі, коли ціна (вартість товару) має еквівалент у іноземній валюті за відповідною Специфікацією, то якщо інше не визначено Сторонами у Специфікації, оплата товару за Специфікацією здійснюється Покупцем в наступному порядку: оплата у розмірі 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації, здійснюється на умовах попередньої оплати (авансу) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з дати отримання Покупцем наданого Постачальником рахунку на оплату.

Постачальник зобов'язаний виставити та надати Покупцю рахунок в день підписання Сторонами відповідної Специфікації. Ціна, зазначена у рахунку, дійсна протягом п'яти банківських днів з дати отримання такого рахунку Покупцем, незалежно від зміни офіційного курсу продажу іноземної валюти до гривні, встановленого Національним Банком України. Рахунок дійсний протягом 5 банківських днів з дати отримання такого рахунку Покупцем, незалежно від строку, зазначеному у такому рахунку. У такому випадку Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті 30% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації (дата оплати), з дати отримання Постачальником (надходження) на його банківський рахунок від Покупця або третьої особи, що не є стороною за цим Договором, згідно п. 4.5. Договору, грошових коштів в розмірі, що відповідає грошовому зобов'язанню Покупця, розрахованого відповідно до умов цього Договору та Додатків до нього.

Оплата решти 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації (з урахуванням п. 4.2.1.1. Договору), здійснюється на умовах відстрочення шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Постачальника у строк/термін, визначений Сторонами у відповідній Специфікації. У такому випадку Покупець вважається таким, що виконав грошові зобов'язання по оплаті 70% ціни (вартості) товару, передбаченої у відповідній Специфікації (дата оплати), з дати отримання Постачальником (надходження) на його банківський рахунок від Покупця або третьої особи, що не є стороною за цим договором, згідно п. 4.5. Договору, грошових коштів в розмірі, що відповідає грошовому зобов'язанню Покупця, розрахованого відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

У відповідних Додатках (Специфікаціях) до Договору сторонами погоджено найменування товару, умови його поставки та оплати, а саме:

- №1 від 28.03.2017 ракурс, табу на загальну суму 310236,72 грн. з ПДВ, зі строком оплати згідно умов п. 4.3.1. Договору з авансом 30% - 93071,02 грн. та відстроченим платежем 70% - 217165,70 грн. не пізніше 15.10.2017 (а.с.24);

- №2 від 31.03.2017 адью, дублон голд на загальну суму 726767,71 грн. з ПДВ, зі строком оплати згідно умов п. 4.3.1. Договору з авансом 30% - 218030,31 грн. та відстроченим платежем 70% - 508737,40 грн. не пізніше 15.10.2017 (а.с.25);

- №3 від 18.08.2017 колосаль, КЕ на суму 203948,88 грн. з ПДВ, зі строком оплати згідно умов п. 4.3.1. Договору з авансом 30% - 61184,66 грн. та відстроченим платежем 70% - 142764,22 грн. не пізніше 01.12.2017 (а.с.26).

Загальна сума вартості товару за всіма Специфікаціями складає 1240953,31 грн. з ПДВ.

На виконання умов зазначеного Договору за період з 06.04.2017 по 21.08.2017 позивачем за первісним позовом поставлено відповідачу за первісним позовом товар на загальну суму 1240953,32 грн. з ПДВ, що підтверджується копіями підписаних видаткових накладних (а.с.27-31), а саме:

- №606 від 06.04.2017 на суму 658952,72 грн.;

- №607 від 06.04.2017 на суму 74115,36 грн.;

- №658 від 07.04.2017 на суму 67815,00 грн.;

- №659 від 07.04.2017 на суму 236121,36 грн.;

- №2017 від 21.08.2017 на суму 203948,88 грн.

Зі свого боку відповідач за первісним позовом здійснив повну оплату за Специфікаціями №1 і №2, що підтверджується платіжними дорученнями № від 31.03.2017 на суму 93071,02 грн. (а.с.35), № від 07.04.2017 на суму 218030,31 грн. (а.с.36), № від 17.11.2017 на суму 508737,41 грн. (а.с.32), № від 17.11.2017 на суму 217165,70 грн. (а.с.33) та авансову частину за Специфікацією №3 на суму 61184,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 21.08.2017 (а.с.34).

Оскільки відповідач за первісним позовом не здійснив остаточного розрахунку за поставлений товар за Специфікацією №3 (кінцева дата оплати 01.12.2017), позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості в загальному розмірі 168974,31 грн., що складається з суми 142764,22 грн. основного боргу, пені 17964,82 грн., трьох процентів річних 1713,17 грн. та збитків від інфляції 6532,10 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу виконання укладеного між сторонами договору поставки товару, а тому регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 265 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

За вимогами частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пп. 6.2.2. п. 6.2. розділу 6 Договору Покупець зобов'язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з умовами даного Договору.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач за первісним позовом, як Покупець, заперечує факт поставки товару, посилаючись на відсутність акту прийому-передачі товару, який повинен бути переданий Постачальником відповідно до п.3.2. Договору та вважає, що видаткові накладні підписані особами, які не мають відповідних повноважень.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Частиною першою статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами п. 3.3. Договору право власності та усі ризики на товар переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки. Датою поставки є дата фактичного отримання Покупцем товару у місці поставки, що підтверджується підписанням Покупцем видаткової накладної та акту прийому-передачі товару (дата підписання Покупцем видаткової накладної повинна співпадати з датою фактичного отримання товару Покупцем за актом прийому-передачі товару; у випадку, якщо дата підписання Покупцем видаткової накладної не співпадає з датою підписання Покупцем акта прийому-передачі товару, датою поставки товару вважається дата підписання Покупцем акту прийому-передачі товару).

Матеріали справи не містять актів прийому-передачі, але в той же час колегія суддів звертає увагу на положення статті 666 Цивільного кодексу України, за якими якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Натомість, відповідач за первісним позовом наданим йому правом на встановлення позивачеві за первісним позовом строку для передачі необхідних документів не скористався, від договору не відмовився і товар не повернув.

У постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 у справі №903/679/14 (№3-77гс15) викладено висновок про те, що з огляду на положення статті 692 Цивільного кодексу України та Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а тому відсутність одних первинних документів (довіреність та т.д.) за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Щодо видаткових накладних, які на думку відповідача за первісним позовом підписані неповноважними особами, суд апеляційної інстанції вважає таке твердження безпідставним.

З п. 10.3. розділу 10 Договору вбачається, що сторони домовились вважати належним чином уповноваженими представниками сторін з питань погодження цін, кількості, асортименту (номенклатури) товару, термінів та умов поставки, строків оплати товару, осіб, що підписують від імені сторін Специфікації (видаткові накладні) та інші документи за цим Договором, що є невід'ємною частиною Договору.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що:

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства;

зобов'язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди;

фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про бухгалтерську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, за приписами абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, осіб, що поставили підпис на видаткових накладних можливо ідентифікувати за підписами і посадами осіб: видаткові накладні №№606, 607 від 06.04.2017 були підписані головним агрономом ОСОБА_3 за довіреністю №77 від 07.04.2017; видаткові накладні №№658,659 від 07.04.2017 директором товариства (яким був укладений договір) ОСОБА_2.; видаткова накладна №2017 від 21.08.2017 заступником директора з виробництва ОСОБА_4 Видаткові накладні скріплені також печаткою товариства.

Таким чином, підписані покупцем видаткові накладні та оплата майже повністю поставленого товару, свідчить про визнання покупцем факту поставки товару і прийняття правочину до виконання.

За приписами статті 201.1. Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до статті 201.7. Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вказаних статей 201.1., 201.7. Податкового кодексу України Покупець, зареєструвавши в Єдиному реєстрі податкові накладні №7/1 від 04.04.2017, №12/1 від 06.04.2017, №9/1, 10/1 від 07.04.2017, №3/1 від 21.08.2017, надав можливість Постачальнику включити до податкового кредиту суми ПДВ, що також підтверджує вчинення сторонами договору дій на виконання вказаного правочину.

Щодо доводів апелянта про наявність обставин, за яких ТОВ "Доброульянівка" правомірно зупинила оплату решти вартості поставленого товару, то колегія суддів виходить із того, що ненадання Постачальником акту прийому-передачі товару не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки умови розділу 4 Договору "Ціна товару, загальна вартість договору і порядок розрахунків" не встановлюють залежності розрахунків від факту отримання Покупцем акту-приймання-передачі товару, а тому не надає ТОВ "Доброульянівка" право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, як це встановлює частина третя статті 538 Цивільного кодексу України.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 142764,22 грн. основного боргу є обґрунтованими і доведеними.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Частина перша статті 216 Господарського кодексу України зазначає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В абзаці 1 п. 9.4. розділу 9 Договору сторони погодили, що у разі прострочення терміну (строку) оплати товару згідно п. 4.3.2. або п. 4.4.2 Договору, Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період порушення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За період з 02.12.2017 по 26.04.2018 позивач за первісним позовом нарахував відповідачеві за первісним позовом пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання з оплати товару у сумі 17964,82 грн.

Частиною другої статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За розрахунками позивача, відповідач за період з 02.12.2017 по 26.04.2018 повинен сплатити 1713,17 грн. трьох процентів річних від простроченої суми і 6532,10 грн. інфляційних збитків.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правильно визнав їх обґрунтованими, а вимоги про сплату сум трьох процентів річних і інфляційних втрат такими, що підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції були розглянуті також зустрічні позовні вимоги ТОВ "Доброульянівка" про визнання недійсним Договору поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом ТОВ "Доброульянівка" посилалось на ті обставини, що на момент укладення спірного договору поставки, який підписаний зі сторони покупця директором ОСОБА_2, діяв Статут в редакції, яка обмежувала укладення директором правочинів, що перевищують 50000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Спірний Договір поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017 зі сторони ТОВ "Доброульянівка" на підставі Статуту підписаний директором ОСОБА_2

Частина перша статті 92 Цивільного кодексу України, яка визначає цивільну дієздатність юридичної особи, встановлює, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

За приписами частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників (частина перша статті 145 Цивільного кодексу України).

Пунктом 11.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" (а.с.59-68) встановлено, що органами управління Товариством є: вищий орган - Загальні збори учасників та виконавчий орган - Директор.

До компетенції Загальних зборів учасників Товариства входить, якщо інше не передбачено окремим рішенням Загальних зборів учасників Товариства (яке має бути оформлене у письмовій формі у вигляді протоколу) - прийняття рішень про укладення виконавчим органом правочинів (підписання угод, договорів, контрактів) щодо придбання оборотних активів, отримання робіт та послуг, а також угод з монопольними організаціями (у т.ч., але не виключно: електро-, газо-, водопостачання) - на суму, що перевищує 50000,00 грн. (підп.11.2.2.10. п.11.2.2. Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.141) на Загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" , оформлених протоколом №21/03-2017 від 21.03.2017 були прийняті рішення:

- "укласти між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агромаркет", м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 2А…договору поставки продукції для сільгоспвиробництва №21/03/2017-Д від 21.03.2017 (далі - "Договір"), згідно якого Товариство постачає ЗЗР на наступних умовах: загальна сума (ціна Договору) 1037004 грн. 43 коп. та на умовах поставки DDP - згідно Incoterms-2010, пункт поставки (призначення) Кіровоградська область , Олександрійський район, село Ульянівка, вул. Центральна, буд.5А; - оплата товару в наступному порядку: 30%від вартості товару , вказаної в специфікації, до Договору, покупець сплачує на умовах передплати впродовж 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання Покупцем наданого Постачальнику рахунку на оплату; остаточний розрахунок - 70% від вартості товару поставленого відповідно до умов Договору покупець здійснює не пізніше 15 жовтня 2017 року; - строк дії Договору - до 31 грудня 2017 року";

- "надати повноваження на підписання від імені Товариства з обмеженою відповідальністю"Сервіс-Агромаркет" Договору… та інших необхідних документів, супроводжуючих цей правочин, директору Товариства - ОСОБА_2".

Загальні збори відповідають підпунктам 11.2.6.1., 11.2.6.4., 11.2.6.9. пункту 11.2.6. "Порядок проведення та прийняття рішень Загальними зборами учасників Товариства".

Прийняті рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Доброульянівка", що оформлені протоколом №21/03-2017 від 21.03.2017, у судовому порядку не оскаржені.

Таким чином, при укладенні оспорюваного Договору директор ТОВ "Доброульянівка" діяв на підставі Статуту в межах наданих йому Загальними зборами Товариства.

Безпідставним є посилання ТОВ "Доброульянівка" й на норми частини першої статті 239 Цивільного кодексу України щодо вчинення правочину представником.

Згідно з частинами 1, 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Стаття 241 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права.

Оскільки відповідно до пунктів 11.1., 11.3.2. Статуту ТОВ "Доброульянівка" директор є виконавчим органом юридичної особи і оспорюваний Договір підписаний директором, який діяв на підставі Статуту, цей договір не є таким, що укладений представником в розумінні вищенаведених статей.

Колегія суддів враховує також роз'яснення, надані в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013, про те, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами (абзац 1 підпункту 3.3. пункту 3).

Крім того, суд першої інстанції правильно вказав, що фактичні обставини свідчать про прийняття і виконання сторонами оспорюваного договору, що свідчить про його схвалення.

За наведених обставин і правових норм, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об'єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про повне задоволення первісних позовних вимог про стягнення з ТОВ "Доброульянівка" на користь ТОВ "Сервіс-Агромаркет" 142764,22 грн. - основного боргу, 17964,82 грн. - пені, 1713,17 грн. - трьох процнтів річних, 6532,10 грн. - інфляційних втрат, а в задоволенні зустрічних ТОВ "Доброульянівка" про визнання Договору поставки №21/03/2017-Д від 21.03.2017 правомірно відмовив. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 у справі №904/1823/18 - залишити без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Доброульянівка".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 14.01.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова