ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" січня 2019 р.Справа № 924/931/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчук І.В., розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м.Хмельницький

до ОСОБА_1 Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Хмельницькій області м.Хмельницький

про стягнення 32431,20 грн. боргу за користування кабельною каналізацією електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" у період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. включно

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

Ухвала постановляється 16.01.2019р., оскільки у судовому засіданні 21.12.2018р. оголошувалась перерва.

встановив:16.10.2018 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м.Хмельницький до ОСОБА_1 Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Хмельницькій області м.Хмельницький про стягнення 32431,20 грн. боргу за користування кабельною каналізацією електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" у період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. включно.

В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем встановленого п.8 розділу 5 Правил надання в користування кабельної каналізації, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації 23.08.2012р. №428 обов'язку у разі закінчення строку дії договору (договір про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" від 08.04.2015р. №13/15-К/32) демонтувати кабелі електрозв'язку протягом двадцяти робочих днів, посилається на положення ст. ст. 525,526,530 ЦК України, ст. ст. 193 ГК України, ст.ст. 27,31,62,63,66,67,68 Закону України "Про телекомунікації", п.3 розділу 4 Правил надання в користування кабельної каналізації, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації 23.08.2012р. №428.

У відзиві на позов відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на вимоги частини 7 статті 31 та підпункту 1 пункту 2 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" порядок використання кабельної каналізації електрозв'язку особами, яким вони не належать, встановлюються договором з їх власником. Умовою надання телекомунікаційних послуг є укладання договору між оператором, провайдером комунікаційних послуг і споживачем комунікаційних послуг відповідно до основних вимог договору про надання телекомунікаційних послуг, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Відповідно до пункту 1 розділу 3 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.08.2012 № 428 договір про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку повинен відповідати нормам чинного законодавства та містити, зокрема, технічні характеристики (інформацію про кількість, діаметр та довжину кабелю, кількість каналів тощо), умови та строк бронювання місця в кабельній каналізації електрозв'язку, технічного нагляду власником кабельної каналізації електрозв'язку, надання місця в кабельної каналізації електрозв'язку та використання кабельної каналізації електрозв'язку.

Відповідач своїм листом від 21.01.2016р. № 48/02-130 повідомив про те, що для укладання договору на 2016 позивачеві необхідно надати документи, які підтверджують право власності ПАТ "Укртелеком" на ККЕ, за відсутності котрих відповідач був би змушений запропонувати позивачеві укласти договір оренди державного із річною платою за оренду у розмірі 1 гривні.

Однак будь-яких легітимних у розумінні чинного законодавства документів щодо підтвердження ХФ ПАТ "Укртелеком" права власності на ККЕ Відповідачеві надано не було, отже і не було правових підстав для укладання договору.

Вважає, що позивач, як оператор телекомунікацій не має права демонтувати кабелі електрозв'язку за відсутності договірних відносин у разі, якщо кабелі електрозв'язку належать бюджетній установі. Окрім цього, згідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про телекомунікації», відповідно до якої відключення кінцевого обладнання підрозділам Міністерства вборони України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, захисту державного кордону, з'єднувальних ліній служб екстреного виклику здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У п. 7 Порядку відключення кінцевого обладнання спеціальних користувачів та з'єднувальних ліній служб секретного виклику, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 № 607 зазначено, що відключення обладнання забороняється у разі, коли це може призвести до порушення умов функціонування спеціальних користувачів або коли обладнання забезпечує функціонування засекреченого, шифрованого, спеціального та урядового зв'язку.

Звертає увагу на те, що в порядку досудового врегулювання спору Позивачем не було здійснено жодних заходів, передбачених ст.ст. 5 та 6 Розділу II Господарського кодексу України. Надіслання на адресу Відповідача 06.02.2017 року за № 07/439 супровідного листа з проектом Договору про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ «Укртелеком» із застосуванням коефіцієнту зменшення вартості оплати наданих послуг 0,2, як для організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету України, не є прийнятним для врахування його як претензії в порядку досудового врегулювання предмету спору, оскільки така форма досудового врегулювання не передбачена ст.ст. 5 та 6 Розділу II Господарського кодексу України. Зауважує, що позивач вводить в оману суд, заявляючи у позові що він вжив заходи з досудового врегулювання спору шляхом надіслання листа (заяви) № 1088-8(Ю731-8СЮ922-2017 (копія додана до позову) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (далі-НКРЗІ) для отримання відповідних рекомендацій. Дослідивши зазначений лист, відповідач дійшов висновку, що позивач звертався до державного регулятора за рекомендаціями в частині досудового врегулювання спору між ним та зовсім іншою (окремою) юридичною особою публічного права - Головним управлінням урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - ГУУЗ Держспецзв'язку), яка не є стороною у даному позові, та спір між цими сторонами є предметом розгляду по справі № 910/107437, що знаходиться у провадженні Господарського суду м. Києва.

Посилається на ст.5 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України" та вважає, що ГУУЗ Держспецзв'язку за своїм статусом не є стороною у даному позові.

При цьому, як зазначено у листі позивача та у наданих на нього рекомендаціях, зазначено, що предметами досудового врегулювання спору є визначення саме між сторонами спору, що є предметом розгляду по справі № 910/107437, що знаходиться у провадженні Господарського суду м. Києва (між Позивачем та ГУУЗ Держспецзв'язку) ціни договору на надання в користування кабельної каналізації у м.Києві, - та визначення виду господарської угоди договору оренди чи договору надання телекомунікаційних послуг, тобто за відмінним від даного позову предметом спору. Вважає, що зазначена інформація у рекомендаціях НКРЗІ від 16.05.2017 №250 щодо врегулювання ціни за надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку не стосується предмету розгляду справи, а крім того відповідно до статті 511 Цивільного кодексу України зобов'язання (ГУУЗ Держспецзв'язку) не створює обов'язку для третьої особи (ОСОБА_1 Держспецзв'язку у Хмельницькій області).

Звертає увагу на те, що в зазначених документах жодної згадки щодо окремої юридичної особи публічного права - ОСОБА_1 Держспецзв'язку у Хмельницькій області, як сторони у спорі не простежується, що у свою чергу дає підставу стверджувати про відсутність здійснення Позивачем заходів щодо досудового врегулювання спору, що є предметом поданого позивачем до ОСОБА_1 Держспецзв'язку у Хмельницькій області позову. Окрім цього, досудове врегулювання спорів визначено розділом 4 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.08.2012 № 428, яким як вище підтверджено не скористувався позивач у питаннях досудового врегулювання спору саме з ОСОБА_1 Держспецзв'язку у Хмельницькій області.

Вважає, що враховуючи такі обставини укладання з позивачем договору про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку та визнання його укладеним (або таким, що має бути укладеним) не є можливим оскільки в редакції такого договору, надісланого Позивачем листом від 06.02.2017 не міститься визначення суттєвої умови договору - ціни із застосуванням коефіцієнту зменшення вартості оплати наданих послуг 0,2, як для організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету України, оскільки застосування коефіцієнту зменшення вартості оплати * наданих послуг 0,2 як вище вказано було рекомендовано НКРЗІ на три місяці і десять днів пізніше - 16.05.2017 року, та відповідно не враховано (і не могло бути враховано через розбіжність у часі) в зазначеній (надісланій) редакції договору.

Стверджує, що надіслання на адресу ОСОБА_1 Держспецзв'язку у Хмельницькій області письмових претензій з боку Позивача на предмет визнання та сплати у 2016-2017 роках заборгованості за Договором про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку від 08.04.2015 №13/15-К/32, укладеним між сторонами не є підставою визнання їх такими, що вчинені позивачем для досудового врегулювання спору по даному позову, оскільки стосуються саме предмету виконання договору від 08.04.2015 №13/15гК/32, дія якого обмежена в часі п. 10.1 цього договору - тобто 31 грудня 2015 року, вимогами ст. 48 Бюджетного кодексу України в частині взяття на себе бюджетних зобов'язань Відповідачем у межах кошторисних призначень, забезпечених асигнуваннями на відповідний бюджетний (тобто 2015) рік, повним виконанням Відповідачем за змістом договору та у часі (тобто у 2015 бюджетному році) взятих на себе фінансових зобов'язань за цим Договором, та визнання у тексті позову Позивачем виконання Відповідачем зобов'язань за цим договором, та припинення ним чинності.31.12.2015.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23 серпня 2012 року № 428 затверджено правила надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку.

З огляду на зазначене, в даному випадку обов'язкове укладення договору з власником ЮСЕ про надання в користування місця в кабельній каналізації та доступу до неї.

Вважає, що коли укладення договору обов'язкове для обох сторін, а Замовник відмовлявся підписати договір на наступний період, ПАТ «Укртелеком» мав право звернутися до суду з переддоговірним спором в порядку статті 187 Господарського суду України.

Стверджено, що позивачем не спростовано, факту відсутності між сторонами договору "Про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком" дійсного на 2016-2017 роки, що неодноразово підтверджено і самим Позивачем у надісланих на адресу відповідача листах. За таких умов задоволення позову про стягнення на підставі договору виключається.

Для взяття на облік органами Казначейства України бюджетного зобов'язання по сплаті послуг використання ККБ на наступний бюджетний період (2016 рік, а в подальшому 2017 рік) позивачеві необхідно було укласти договір про надання в користування ККЕ, який би регулював відносини в 2016 році (за умови дотримання вимог щодо підтвердження належним чином права власності на ККЕ) або укласти додаткову угоду з Відповічем про продовження дії договору № 13/15-К/32 від 08.04.2015 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку на 2016 рік. Автоматичне продовження строку дії такого договору не допускається, оскільки частиною 3 статті 48 Бюджетного кодексу України розуміється укладення договору, придбання послуг чи товару протягом бюджетного періоду. Тому, ОСОБА_1 Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Хмельницькій області не реєструвало в органах Казначейської служби бюджетних зобов'язань за цим договором на 2016-2017р.р.

У запереченнях проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, позивач вважає безпідставними та незаконними останні, виходячи із наступного:

Відповідач безпідставно посилається на те, що договір про надання у користування ККЕ має право укладати лише власник ККЕ. Дані доводи відповідача спростовуються тим, що частина 7 статті 31 Закону України «Про телекомунікації», на яку посилається відповідач, щодо укладення договору із власником ККЕ, змінена з 04.06.2017р., дані положення із Закону України «Про телекомунікації» виключено, а підпункт 1 пункту 2 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» не містить положень щодо обов'язковості укладення договору про надання у користування ККЕ саме із власником ККЕ.

Крім того, посилається на п.1 р. 3 Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 23.08.2012р. №428 (у подальшому Правила) не містить вимог щодо технічного нагляду власником кабельної каналізації електрозвязку.

Натомість пункт 2 Правил дає визначення, що постачальник послуг ККЕ це оператор, провайдер телекомунікацій, що є власниками ККЕ і на договірних умовах надають в користування ККЕ замовникам для власних потреб або для надання телекомунікаційних послуг.

У пункті 1 Правил вказано, що ці Правила визначають умови надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів, провайдерів телекомунікацій іншим суб'єктам господарювання для власних потреб або надання телекомунікаційних послуг.

Посилається на ст.1 Закону України "Про телекомунікації" та вважає, що чинним законодавством передбачено, що надавати у користування кабельну каналізацію електрозв'язку можуть не лише власники ККЕ, а ще і володільці ККЕ. У даному випадку ПАТ "Укртелеком" є володільцем ККЕ, про що позивачем додано відповідні документи до позовної заяви (довідки про перебування ККЕ на балансі "Укртелекому", довідка про належність ККЕ, копії інвентарних карток).

Окрім того, відповідач посилаючись у відзиві на позов на те, що за відсутності у позивача документів про право власності міг би запропонувати позивачеві укласти договір оренди державного майна із річною платою за оренду у розмірі 1 гривні, не надає будь яких доказів того, що ККЕ належить державі або іншим особам.

Позивач вважає безпідставними доводи відповідача про не здійснення заходів щодо досудового врегулювання спору. Дані доводи відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими претензіями про необхідність сплатити заборгованість у добровільному порядку, які відповідач відхилив. Копії претензій позивача та відповіді відповідача на претензії, позивач додав до позовної заяви.

На думку позивача, відповідач безпідставно вважає, що позивач повинен був звернутися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації з питанням щодо врегулювання спору.

Безпідставність таких доводів відповідача полягає у тому, що як це вбачається із листування між сторонами, відповідач відмовлявся укласти із позивачем договір на користування ККЕ, оскільки мав намір сплачувати за користування орендну плату у розмірі 1 гривні, із чим позивач не погоджувався, оскільки розмір плати за користування ККЕ встановлений державою. При цьому позивач при визначенні плати за користування ККЕ, яку відповідач повинен був сплачувати позивачу щомісячно, застосував коефіцієнт зменшення 0,2, як для організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету. Законність таких дій позивача була підтверджена рішенням державного органу. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації рішенням від 16.05.2017 року № 250 надала рекомендації, у відповідності до яких рекомендовано ПАТ «Укртелеком» при визначені ціни договору про надання в користування ККЕ керуватись Граничними тарифами на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 30.12.2013 № 861, із застосуванням коефіцієнту зменшення 0,2, як для організацій, що утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів.

За розділом IV Правил передбачено, що досудове врегулювання спорів між замовником та постачальником, які виникають на будь-яких етапах укладення та виконання договору, вирішується шляхом проведення двосторонніх консультацій та переговорів. Консультації та переговори проводяться уповноваженими представниками замовника та постачальника ККЕ після попереднього повідомлення однієї зі сторін про ініціювання проведення переговорів. Якщо за результатами переговорів з'ясовано, що сторони не можуть дійти згоди щодо укладення чи виконання договору, позиції сторін оформлюються у вигляді протоколу розбіжностей. Кожна зі сторін може направити протокол розбіжностей разом із заявою про врегулювання спору в Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. За результатами розгляду заяви НКРЗІ надає сторонам рекомендації щодо досудового врегулювання спору. У разі неможливості досудового врегулювання спору між сторонами шляхом переговорів або відповідно до пункту 2 цього розділу спір вирішується в судовому порядку.

Із проведеного між сторонами листуванням вбачається, що ОСОБА_1 спецзв'язку не вбачає правових підстав для укладення з ПАТ "Укртелеком" договору про надання в користування ККЕ у зв'язку з ненаданням документів на підтвердження права власності позивача на ККЕ. При цьому, не звертаючись до компетентного органу з питанням врегулювання спору, відповідач не проводить демонтаж своїх кабелів, продовжує безоплатне використання ККЕ та не направляє пропозицію про укладення договору до іншої, уповноваженої на його думку, особи.

Позивач заперечує проти доводів відповідача і в частині того, що для взяття на облік органами Казначейства України бюджетного зобов'язання по сплаті послуг використання ККЕ на наступний бюджетний період (2016 рік, а в подальшому 2017 рік) позивачеві необхідно було укласти договір про надання в користування ККЕ, який би регулював відносини в 2016 році. На думку позивача безпідставність таких доводів відповідача полягає у тому, що договори про надання у користування ККЕ на 2016, 2017 роки відмовився укладати саме відповідач, що підтверджується листами відповідача, копії яких позивач додав до позову.

В статті 1 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що кабельна каналізація електрозв'язку - це обладнання та споруди, призначені для прокладання, монтажу та експлуатаційного обслуговування кабелів телекомунікацій, що включають трубопроводи (канали кабельної каналізації), закладні та оглядові пристрої в колодязях, кабельних шафах, шахтах, колекторах, мостах, естакадах, тунелях, будівлях, а також приміщення для вводу кабелів і розміщення лінійного обладнання.

Відповідно до частини 7 ст. 27 Закону України "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій, незалежно від форм власності, в першу чергу надають у користування на договірних засадах ресурси своїх мереж державній системі урядового зв'язку, національній системі конфіденційного зв'язку, органам з надзвичайних ситуацій, безпеки, оборони, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань у порядку, встановленому ЦОВЗ.

Згідно з пунктом 2 розділу І Правил надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (НКРЗІ) 23 серпня 2012 року N 428 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 12 вересня 2012 р. за N 1571/21883 (надалі - Правила), у редакції, чинній на момент укладення між сторонами Договору та яка відповідає редакції Правил згідно рішення НКРЗІ від 12 липня 2016 року N 359, використання ККЕ - це послуга постачальника з надання замовнику у користування місця у каналі ККЕ на договірних умовах на певний строк. Замовник - це суб'єкт господарювання, який отримує у постачальника на договірних засадах послуги з надання в користування ККЕ. Постачальник - це оператор, провайдер телекомунікацій, що є власниками (володільцями) ККЕ і на договірних умовах надають в користування ККЕ замовникам для власних потреб або для надання телекомунікаційних послуг.

Отже, використання ККЕ є послугою, яка надається постачальником.

Таким чином, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 № 13/15-К/32 від 08.04.2015 про надання в користування ККЕ є договором про надання послуг та крім загальних положень щодо послуг і зобов'язань за Господарським і Цивільним кодексами України, підпадає під регулювання спеціальних норм Закону України "Про телекомунікації" і Правил надання в користування ККЕ.

Згідно з пунктом 2 розділу І Правил, надання в користування ККЕ - це забезпечення можливості прокладання кабелів електрозв'язку в каналах ККЕ шляхом виконання комплексу організаційно-технічних заходів з метою взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж для власних потреб та/або надання телекомунікаційних послуг, що включає надання замовнику послуг згідно переліку, наведеного в Правилах.

Відповідачем не заперечується надання та отримання послуг за Договором в період його дії з 01.01.2015 по 31.12.2015. Тобто, обставини розміщення кабелів електрозв'язку відповідача в ККЕ, наданих в користування позивачем за Договором, є підтвердженими.

Пунктом 5.8. розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ від 23.08.2012 N 428 та пунктом 8 розділу V Правил в редакції рішення НКРЗІ від 12.07.2016 N 359 передбачено, що у разі закінчення строку дії договору здійснюється вивільнення ресурсів зайнятої ККЕ. Замовник зобов'язаний демонтувати кабелі електрозв'язку протягом двадцяти робочих днів з дня розірвання договору або закінчення строку його дії, якщо договором не визначено інше.

При цьому, постачальник не має права самостійно демонтувати кабелі зв'язку замовника, якщо останній є бюджетною установою.

По закінченню строку дії Договору, що не заперечується відповідачем ОСОБА_1 спецзв'язку не демонтував свої кабелі з ККЕ та продовжив їх фактичне використання на ділянках, перелік яких зазначено в додатку № 1/1 до Договору.

За нормами ст. 180 Господарського кодексу України і ст. 631 Цивільного кодексу України строк дії договору є істотною умовою договору та є часом, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Пунктом 3.2. розділу III Правил в редакції станом на 31.12.2015 передбачалось, що строк дії договору на користування ККЕ має бути не менше трьох років. Сторони зобов'язані попередити одна одну про розірвання договору про надання в користування ККЕ не менше* ніж за чотири місяці до закінчення строку дії договору. Якщо сторони договору не повідомили одна одну про розірвання договору, договір вважається продовженим на один рік або на строк, обумовлений у договорі. ОСОБА_4 має бути укладеним до закінчення максимального строку резервування. У разі неукладання договору з вини замовника у зазначений строк ТУ втрачають чинність.

Згідно з редакцією пункту 2 розділу III Правил відповідно до рішення НКРЗІ від 12.07.2016 N 359 строк дії договору на користування ККЕ визначається за згодою сторін. В договорі може бути передбачено його розірвання достроково за ініціативою постачальника у разі наявності у замовника заборгованості за надані постачальником послуги з надання в користування ККЕ понад три місяці. Сторони зобов'язані попередити одна одну про розірвання договору про надання в користування ККЕ не менше ніж за чотири місяці до закінчення строку дії договору. Якщо сторони договору не повідомили одна одну про розірвання договору, договір вважається продовженим на строк, обумовлений у договорі. ОСОБА_4 має бути укладений до закінчення максимального строку резервування місця в ККЕ. У разі неукладення договору з вини замовника у зазначений строк ТУ втрачають чинність.

На думку позивача правовідносини між сторонами за своєю правовою природою є послугами.

Відповідач по закінченню строку дії Договору не демонтував свої кабелі та продовжив фактичне використання ділянок ККЕ, отриманих за додатком №1/1 до Договору.

Розділом VI Правил установлено, що за надані постачальником послуги з надання в користування ККЕ замовник здійснює їх оплату згідно з договором про надання в користування ККЕ. НКРЗІ встановлює тарифи на надання в користування ККЕ, які передбачають надання замовнику послуг з: розробки та видачі ТУ; погодження робочого проекту; технічного нагляду постачальником ККЕ; бронювання місця в ККЕ; надання місця в каналі ККЕ; використання ККЕ. Надання в користування ККЕ здійснюється постачальником за тарифами, встановленими НКРЗІ, з дня набрання ними чинності або внесення змін до них.

Пунктом 4 частини 2 ст. 66 Закону України "Про телекомунікації" визначено, що державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів підлягають тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій.

Граничні тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій затверджені рішенням НКРЗІ від 30.12.2013 N861 та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 06.02.2014 за N230/25007.

Таким чином, користування ККЕ є платною послугою за регульованим тарифом. Чинне законодавство не передбачає безоплатного користування ККЕ, а отже суб'єкти, якими отримано послуги з надання в користування ККЕ, зобов'язані оплатити такі послуги за встановленим тарифом. Припинення строку дії договору, за яким надано в користування ККЕ, саме по собі не може бути підставою для звільнення замовника від оплати отриманих послуг.

При виставленні рахунків на оплату позивачем було застосовано граничні тарифи на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, які затверджено рішенням НКРЗІ від 30.12.2013 N861.

Розрахунок проведено за тарифами відповідно до ст. 5 Граничних тарифів, з урахуванням коефіцієнта 0,2 до тарифу, оскільки відповідач утримується за рахунок коштів державного бюджету.

За розрахунком позивача відповідачеві нараховано плату за використання ККЕ за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в розмірі 16215,60 грн та за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в розмірі 16215,60 грн, а всього в загальному розмірі 32431,20 грн. Рахунки-акти позивача на оплату отримано відповідачем без зауважень щодо наведених в них сум. Відповідач не вивільнив зайняті ним ККЕ.

Згідно направлених позивачем на адресу відповідача рахунків-актів, ПАТ "Укртелеком" нараховує плату лише за послугу: "Використання місця в каналі ККЕ".

Відповідно до Правил, використання ККЕ - послуга постачальника з надання замовнику у користування місця у каналі ККЕ. Даний вид послуги передбачений Договором, Правилами та по вказаній послузі наявний окремо затверджений тариф, згідно якого позивачем розраховано оплату.

Отже, обставини відсутності демонтажу та не видалення відповідачем кабелю із ККЕ, які було надано позивачем за Договором згідно додатку № 1/1, свідчить про фактичне використання відповідачем ККЕ.

Між сторонами не вирішується спір який би виник на будь-яких етапах укладення та виконання договору, докази передання будь-якого спору на вирішення до компетентного органу відсутні, тоді як за пунктом 8 розділу V Правил демонтаж та видалення кабелю із ККЕ забороняються лише до вирішення спору у встановленому законодавством порядку.

Із направлених відповідачем позивачу листів, які позивач додав до позову, вбачається, що ОСОБА_1 спецзв'язку не вбачає правових підстав для укладення з ПАТ "Укртелеком" договору про надання в користування ККЕ у зв'язку з ненаданням документів на підтвердження права власності позивача на ККЕ. При цьому, не звертаючись до компетентного органу з питанням врегулювання спору, відповідач не проводить демонтаж своїх кабелів, продовжує безоплатне використання ККЕ та не направляє пропозицію про укладення договору до іншої, уповноваженої на його думку, особи.

ПАТ "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який включено за № 74 до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій станом на 30.10.2018р., що розміщений на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації у мережі інтернет за адресою: пйр5://пкггі.;еоу.иа/іпсІех.рп^

Право позивача на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій, зокрема, надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку: міжнародного, міжміського на всій території України засвідчено ліцензією серії АЕ № 521977, виданою 21.09.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. Позивач внесений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за видом діяльності, зокрема, надання в користування каналів електрозв'язку з правом здійснення їх технічного обслуговування та експлуатації.

У володінні ПАТ "Укртелеком" перебувають ККЕ, які передано відповідачеві в користування за Договором, що не заперечується відповідачем.Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення плати за фактично надані послуги з користування з ККЕ, які було передано позивачем за договором в користування відповідачеві, тому на думку позивача господарський суд повинен виходити з презумпції правомірності правочину, встановленого ст. 204 Цивільного кодексу України, та відхилити надані відповідачем позивачу (яким додані до позовної заяки) листи належності ККЕ державі.

Окрім того, відсутні будь-які докази, які б свідчили про право власності на відповідні ККЕ інших осіб, включаючи право власності держави. Положення Закону України "Про приватизацію державного майна", не містять чіткої заборони щодо можливості приватизації відповідного майна. Також позивач просить господарський суд врахувати відсутність доказів звернення відповідача з пропозицією щодо укладення договору про надання в користування ККЕ до інших осіб, включаючи до органу, уповноваженого управляти об'єктами державної власності та прийняти до уваги, що позивач є фактичним володільцем відповідного майна, обліковує його на балансі та незаконність такого володіння матеріалами справи не підтверджена.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не доведено неправомірність володіння позивачем ККЕ.

В даному випадку використання відповідачем ККЕ є послугою позивача з надання у використання ККЕ, оскільки саме від ПАТ "Укртелеком" відповідач отримав в користування відповідні ККЕ.

Відповідач подав клопотання (вх.№05-22/386/19 від 16.01.2019р.) про витребування у позивача докази щодо здійснення заходів щодо забезпечення права позивача вирішити питання укладання договору у судовому порядку згідно частини першої статті 649 ЦК України, у якій зазначено, що у разі наявності розбіжностей, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом він має право звернення до суду та звернення до суду з переддоговірним спором в порядку статті 187 ГК України.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи викладене, у клопотанні відповідача (вх.№05-22/386/19 від 16.01.2019р.) про витребування доказів відмовити.

Враховуючи відсутність будь - яких клопотань з приводу обставин, визначених ст. 182 ГПК з боку позивача, суд констатує досягнення завдань підготовчого провадження.

За результатами проведення підготовчого засідання суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 121, 177, 182, 185, 195, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити підготовче провадження у справі №924/981/18.

Призначити справу №924/981/18 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12 год. 00 хв.

18 лютого 2019 р.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1.

Повідомити учасників справи про час, дату та місце судового засідання шляхом направлення їм цієї ухвали.

Участь учасників справи у судовому засіданні не є обов'язковою.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили 16.01.2019 р., оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Грамчук

Віддруковано 3 примірники:

1- у справу,

2- позивачу (29013, м.Хмельницький, вул. Проскурівська,13)

3- відповідачу (29000, м.Хмельницький, вул.Героїв Майдану, 19/2)

всім реком. з повідомл. про вруч.