ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

15.01.2019

Справа № 910/13751/18

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс”

до

про

Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Житомирські ласощі”

стягнення 14 834 грн. 75 коп.

Суддя Чинчин О.В.

Представники:без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Житомирські ласощі” 92666,87 грн, з яких: заборгованість за фактично надані послуги у розмірі 87100,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 3455,87 грн, 3% річних у розмірі 2111,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 року у справі №910/13751/18 позов задоволено частково. Стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Житомирські ласощі” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” основну заборгованість в розмірі 7100 грн 00 коп., інфляційні втрати на суму 4748 грн 57 коп., 3% річних у розмірі 2373 35 грн та 1689 грн 21 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

08.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/13751/18 у зв’язку з відпусткою судді Смирнової Ю.М.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу №910/13751/18 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв’язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов’язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов’язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов’язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов’язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов’язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов’язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п’ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 року відкрито провадження у справі №910/13751/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, а також заява про призначення у справі судового засідання для вирішення питання про понесені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення статті 252 Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” до ухвалення рішення було заявлено про призначення у справі судового засідання для вирішення питання про понесені судові витрати у справі №910/13751/18 на виконання приписів ст.ст.129, 221 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв’язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п’яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено Судом, рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 року було отримано уповноваженою особою Позивача 26.12.2018 року, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” повинно було подати докази у строк по 02.01.2019 року відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, докази понесення витрат на професійну правничу допомогу по справі №910/13751/18 було подано Товариством з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” 04.01.2019 року, що підтверджується доданими до заяви документами, зокрема, описом вкладення у цінний лист від 04.01.2019 року, накладною від 04.01.2019 року на підтвердження надсилання вказаної заяви на адресу Відповідача, конвертом Нової пошти, інформацією з офіційного веб-сайту Нової пошти за відстеженням накладної №089.

За приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. (стаття 119 Господарського процесуального кодексу України)

Однак, Суд звертає увагу, що Заявником не було подано заяви про продовження процесуального строку, встановленого законом, на вчинення процесуальних дій, а також не обґрунтовано поважності причин строку неподання доказів відповідно до вимог чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу по справі №910/13751/18 було подано Товариством з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” поза межами строку, визначеного частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу від 08.01.2019 року по справі №910/13751/18 підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статями 118, 119, 129, 221, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Кайрос-Транс” про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу від 08.01.2019 року по справі №910/13751/18 залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 15 січня 2019 року.

Суддя                                 О.В. Чинчин