ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/999/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Вінер"

до Фізичної особи-підприємця Слободчикова Павла Сергійовича

про стягнення 84 000 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

30.11.2018 Приватне підприємство «Вінер» звернулося до суду з вимогами, спрямованими до фізичної особи-підприємця Слободчикова Павла Сергійовича, про стягнення 84 000 грн набутих без достатньої правової підстави.

У якості обґрунтування власної позиції позивач вказав, що на підставі усної домовленості про виконання підрядних робіт, виступаючи у якості замовника, перерахував відповідачу, як субпідряднику, платіжними дорученнями № 736 від 02.12.2015, № 752 від 17.12.2015 та № 771 від 24.12.2015 84 000 грн, але останній до виконання робіт не приступив, а тому з ним не був укладений відповідний договір. При цьому відповідач отримані кошти не повернув, а тому, на думку позивача, вони отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір № 1388 підряду з капітального ремонту від 04.12.2015 (а.с. 9-10),

- договір № 1394 підряду з капітального ремонту від 04.12.2015 (а.с. 11-12),

- договір № 1433 підряду з капітального ремонту від 10.12.2015 (а.с. 13-14),

- платіжні доручення № 736 від 02.12.2015, № 752 від 17.12.2015 та № 771 від 24.12.2015 (а.с. 15-17),

- претензію № 06/11 від 06.11.2017 (а.с. 18),

- повідомлення про вручення поштового відправлення та опис вкладення (а.с. 19),

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 04.12.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (04.01.2019) надати відзив на позов, а позивачу строк (09.01.2019) - відповідь на відзив, проте у вказаний час відповідач відзив на позов не надав. Вказана ухвала направлена відповідачу за його адресою у той же день та ним отримана 08.12.2018, що слідує з поштового повідомлення про вручення № 156. Таким чином судом вжиті належні заходи щодо повідомлення відповідача про заявлений до нього позов та судовий його розгляд.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що «суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі», у зв'язку з чим суд дотримався даного правового положення та розглянув справу у межах вказаного строку, виходячи з наведеної дати відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

04.12.2015 та 10.12.2015 між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської області та Приватним підприємством «Вінер» були укладені договори «підряду з капітального ремонту» № 1388, № 1394 та № 1433, за умовами яких позивач, виступаючи в якості підрядника, зобов'язався виконати будівельні роботи по капітальному ремонту опалення житлових будинків у м. Херсоні, а саме: № 6 по бульвару Мирному, № 2 по вул. Будьонного та № 60 по вул. Тираспольській.

За твердженнями позивача для виконання підрядних робіт ним за усною домовленістю був залучений приватний підприємець Слободчиков Павло Сергійович, якому за його виставленими рахунками платіжними дорученнями № 736 від 02.12.2015 на суму 20 000 грн, № 752 від 17.12.2015 на суму 10 000 грн та № 771 від 24.12.2015 на суму 54 000 грн було переховано 84 000 грн.

Як слідує з тексту вказаних платіжних доручень у їх розділі: «призначення платежу», вказані підстави для перерахування коштів, зокрема:

- у платіжному доручення № 736 - «передоплата за ремонтні роботи, згідно рахунку б/н від 01.12.2015 без ПДВ»,

- у платіжному доручення № 752 - «передоплата за ремонтні роботи, згідно рахунку б/н від 17.12.2015 без ПДВ»,

- у платіжному доручення № 771 - «передоплата за ремонтні роботи, згідно рахунку б/н від 24.12.2015 без ПДВ».

Позивачем до матеріалів справи не надані відповідні рахунки, але їх відсутність не вказує на сам факт перерахування коштів на їх виконання, оскільки у платіжних документах наявні вказані посилання, які є достатніми для аналізу наявності договірних відносин підряду.

За обліковими даними позивача відповідач до робіт не приступив, у зв'язку з чим 06.11.2017 позивач направив відповідачу претензію № 06/11-17, якою зажадав повернення отриманих коштів. Безпосередньо факт направлення претензії підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 159, квитанцією про відправку та описом вкладення від 06.11.2017.

Не дивлячись на вимоги позивача відповідач перераховану йому суму коштів станом на час розгляду справи в суді не повернув.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо наявності договірних відносин з будівельного підряду

У відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання це зобов'язання в силу яких одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до статті 202 того ж Кодексу «правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків» (частина 1).

Разом з тим, положеннями статей 205, 206 та 207 названого Кодексу встановлено, що «правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі …» (частина 1 статті 205); «усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність» (частина 1); юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержавних грошових коштів (частина 2) (стаття 206); «правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони» (стаття 207).

Водночас, за змістом частини 7 статті 179 Господарського кодексу України «господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів».

Зокрема, у відповідності до статті 626 ЦК України «договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків» (частина 1).

Поряд з цим згідно зі статтею 628 ЦК України «зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства» (частина 1).

Положення про істотні умови господарського договору наведені у статті 180 ГК України. Зокрема, за цією статтею:

- «зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства» (частина 1),

- «господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом, чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода» (частина 2),

- «при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору» (частина 3),

- «умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції …» (частина 4),

- «ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України …» (частина 5).

Так, у відповідності до статті 837 ЦК України «за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу» (частина 1).

Статтею 838 того ж Кодексу встановлено, що: «Підрядник має право … залучати до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник» (частина 1).

Натомість за статтею 875 ЦК України «за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх» (частина 1).

Частиною 4 статті 879 того ж Кодексу встановлено, що «оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін».

З викладених правових положень слідує висновок, що:

- господарський договір може укладатися як у письмовій, так і в усній формі,

- для договорів будівельного підряду не встановлена обов'язкова письмова форма договору, а тому такі договори можуть укладатися не тільки у письмовій, але й в усній формі,

- при укладенні господарського договору, у тому числі будівельного підряду, в незалежності від його форми, сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору,

- за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх,

- оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Отже, між сторонами не укладено договору будівельного підряду, оскільки не визначено самого предмету будівництва, вартості робіт та строку виконання таких робіт, а тому між сторонами відсутні господарські зобов'язання, які виникають з договору будівельного підряду.

Щодо правових підстав повернення отриманих відповідачем коштів

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України: «Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, положення цієї статті встановлюють певний вид позадоговірних зобов'язань, які виникають за одночасних умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

У даному випадку позивач перерахував відповідачу 84 000 грн без укладення відповідного договору, без встановлення його істотних умов, а тому фактично відповідачем вони отримані без достатньої правової підстави.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, суд приходить до висновку, що:

- між сторонами не укладено договору будівельного підряду, оскільки не визначено його предмету, ціни та строку виконання таких робіт, а тому між ними відсутні господарські зобов'язання, які виникають з договору будівельного підряду,

- позивач перерахував відповідачу 84 000 грн без укладення відповідного договору, без встановлення його істотних умов, а тому відповідачем ці кошти отримані без достатньої правової підстави,

- відповідач не виконав обов'язку, встановленого статтею 1212 ЦК України, з повернення безпідставно набутих коштів.

За наведених обставин та висновків позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є:

- витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 564 від 29.11.2018 у сумі 1762 грн,

- витрати позивача, пов'язані з правничою допомогою адвоката у сумі 14 000 грн, які сплачені позивачем платіжними дорученнями № 565 від 30.11.2018 на суму 7 100 грн та № 584 від 27.12.2018.

При вирішенні розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України «судовий збір покладається: … у спорах, що виникають при викнанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог», а тому судовий збір у сумі 1 762 грн підлягає компенсації позивачу за рахунок його стягнення з відповідача.

Натомість відносно витрат позивача на отримання правничої допомоги суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України «інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача», а за частиною 5 цієї ж статті «під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; …».

Зокрема, в «переліку наданих послуг та витраченого часу» представником позивача адвокатом ОСОБА_2 серед іншого зазначено, що:

- Адвокатським об'єднанням «Сергет та Партнери», яке надавало правничі послуги позивачу, всього надано послуг на загальну суму 16 978,50 грн, хоча за платіжними дорученнями сплачено лише 14 000 грн,

- до переліку послуг (серед інших) входять надання консультації клієнту та аналізу наданих документів, витраченого на це 1 годину часу, вартістю 3 723 грн, а також підготовку клопотання про залучення документів від 03.01.2019, витраченого на це часу 0,5 години часу, вартістю 2 086,50 грн.

На думку суду ці послуги не пов'язані з розглядом справи, оскільки консультація клієнта та аналіз документів не відносяться до підготовки позовної заяви, так як в названому «переліку» вони охоплюються аналізом законодавства та судової практики, а також підготовкою самої позовної заяви. Водночас, підготовка клопотання про залучення документів взагалі не пов'язана з розглядом справи та ніяким чином не впливає на вирішення спору по суті, а стосується лише обов'язку адвоката довести факт наданих правничих послуг.

Більш того, суд вважає, що розмір юридичних послуг не пропорційний сумі стягнення та предмету судового розгляду, з огляду на відсутність складності в аналізі зобов'язань, які виникли між сторонами, та відсутності потреби в участі представника позивача у розгляді справи (справа розглянута без виклику сторін).

Таким чином, на розсуд суду, достатньою сумою компенсації витрат позивача на сплату правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача є, 7 000 грн.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Слободчикова Павла Сергійовича (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Вінер» (73000 м. Херсон, вул. 40 років Жовтня, буд. 173, кв. 92; ідентифікаційний код 31917875) - 84 000 грн набутих без достатньої правової підстави, 1762 грн компенсації по сплаті судового збору, 7 000 грн компенсації по сплаті витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін