ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" січня 2019 р. Справа№ 910/11555/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорногуза М.Г.
суддів: Хрипуна О.О.
Суліма В.В
секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Ковальчук І.В. довіреність № 220/512/Д від 03.12.18
від відповідача: Горбань В.В. довіреність № б/н від 16.06.18
розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року (повний текст складено 19.11.2018 р.)
у справі № 910/11555/18 (суддя Джарти В.В.)
за позовом Міністерства оборони України,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі",
про стягнення 748 591,40 грн., -
в с т а н о в и в :
Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 748 591,40 грн. штрафних санкцій, з яких 332 707,20 грн. пеня, 415 884,20 грн. штраф (а.с.6-7).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 у задоволенні позову Міністерства оборони України до ТОВ "ВС Технолоджі" про стягнення 748 591,40 грн. відмовлено повністю (а.с. 74-76).
29 листопада 2018 року Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 року у справі №910/11555/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Міністерства оборони України до ТОВ "ВС Технолоджі" про стягнення 748 591,40 грн. штрафних санкцій за порушення строків поставки продукції за державним контрактом від 31.10.17 №403/1/17/17 задовольнити.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 грудня 2018 року, апеляційна скарга Міністерства оборони України у судовій справі № 910/11555/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Сулім В.В., Хрипун О.О.
10 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Сулім В.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/11555/18, розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 призначено на 15 січня 2019 року.
У судовому засіданні 15 січня 2019 року представник Міністерства оборони України надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Представник ТОВ "ВС Технолоджі" у судовому засіданні 15 січня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

31 жовтня 2017 року між ТОВ "ВС Технолоджі" (далі відповідач), як виконавцем та Міністерством оборони України (далі позивач), як замовником укладено державний Контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/17/70 (далі Контракт), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства лічильну та обчислювальну техніку (30140000-2) (сканерно-плотерна система "Сканкарт" або еквівалент), а саме сканерно-плотерну систему "Сканкарт-М.1" з програмним забезпеченням, зазначену в специфікації (додаток 1 до контракту), а замовник - прийняти через 5277 військове представництво Міністерства оборони України: 03148, м. Київ, проспект Леся Курбаса, 2-6 (далі - представник замовника) та вантажоодержувача - військову частину НОМЕР_1 (08298, Київська область, смт. Коцюбинське, вулиця Пономарьова, 24) та оплатити таку продукцію (а.с. 8-15).
Відповідно до пункту 10.1 Контракту він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017.
Відповідно до п. 3.1. Контракту поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем продукції за контрактом здійснюється у місці поставки на підставі видаткової накладної з оформленням вантажоодержувачем акту за формою №4.
Згідно з пунктом 3.7 Контракту прийнята представництвом замовника продукція поставляється виконавцем відповідно до умов DDP на склад замовника згідно з міжнародними правилами тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року та передається вантажоодержувачу за адресою, вказаною у специфікації.
Пунктом 3.10. Контракту визначено, що датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки продукції є дата підписання вантажоодержувачем акта за формою № 4. Датою виконання умов контракту є дата підписання сторонами акта приймання-передачі продукції.
Відповідно до пункту 4.1 Контракту виконавець зобов`язаний поставити продукцію згідно з умовами контракту не пізніше строку, визначеного специфікацією, та надати замовнику документи згідно з пунктом 2.7 Контракту.
Як додаток 1 до Контракту від 31.10.2017 № 403/1/17/70 сторонами підписано специфікацію поставки, відповідно до умов якої сторони визначили, що поставка здійснюється у термін до 31.10.2017 (а.с. 16-17).
Позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.01.2018 р. № 403/2/3/19, в якій повідомив останнього, що станом на 31.12.2018 не отримав від відповідача документів, що підтверджують поставку продукції, що є підставою для нарахування штрафних санкцій пені та штрафу (а.с. 23-24).
У відповідь на вказану претензію відповідач листом №27 від 16.02.2018 повідомив позивача про відсутність підстав застосування штрафних санкцій, оскільки прострочення виконання поставки продукції сталось безпосередньо з вини замовника, а саме договір укладено зі спливом строку поставки (а.с. 25-27).
Позовні вимоги мотивовані з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за контрактом №403/1/17/70 від 31.10.2017 в частині своєчасної поставки товару у період з 31.10.2017 по 27.12.2017.
Апеляційної скаргу мотивовано з підстав аналогічних до викладених у позовній заяві тим, що на думку позивача відповідач, укладаючи спірний контракт із строком поставки, повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки продукції, можливість виконання такого зобов`язання та свої ризики щодо поставки продукції у визначений та погоджений строк.
З`ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).
Відповідно до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Статтею 611 ЦК України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки продукції виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості (з ПДВ) непоставленої (недопоставленої) продукції, за кожний день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад тридцять днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Оскільки спірний контракт укладався за наслідками проведення публічних закупівель мало місце неодноразове оскарження різними учасниками спірних закупівель на різних стадіях (UA-2017-06-30-001590-b.b2 від 03.08.2017, UA-2017-06-30-001590-b.a3 від 11.09.2017, UA-2017-06-30-001590-b.a4 від 12.10.2017).
Зазначені обставини вбачаються з електронної системи закупівель (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2017-06-30-001590-b) та в розумінні ч. 3 ст.75 ГПК є загальновідомими та не потребують доказування.
Тендерним комітетом замовника у відповідності до ч. 6 ст. 28 Закону України "Про публічні закупівлі" визнано ТОВ "ВС Технолоджі" переможцем торгів у процедурі торгів, що підтверджується витягом з протоколу від 20.10.2017 №75/429/17 (а.с. 18).
Відповідно до Звіту про результати проведення процедури закупівлі 06.11.2017 р., датою оприлюднення оголошення про проведення процедури закупівлі є 30.03.2017, датою оприлюднення повідомлення про намір укласти договір є 20.10.2017 та датою укладення договору про закупівлю є 31.10.2017 (а.с. 21-22).
Отже повідомлення про укладення контракту 06.11.2017 о 14:36, тобто у строк пізніший ніж мало бути здійснена поставка продукції згідно контракту.
У додатку 1 до Контракту від 31.10.2017 № 403/1/17/70 сторонами підписано (специфікація поставки), відповідно до умов якої сторони визначили, що поставка здійснюється у термін до 31.10.2017 (а.с. 16-17).
У абз. 2 п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про порушення грошових зобов`язань" зазначено: "Якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).".
Враховуючи викладене, останнім днем поставки за укладеним сторонами Контрактом було 30.10.2017 р.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тобто до моменту укладення договору, прав та обов`язків у його сторін не виникає, що фактично унеможливлює його виконання у визначений у ньому строк.
Викладене вище в сукупності дає можливість дійти висновку про відсутність вини відповідача у простроченні поставки замовленої продукції.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/2898/18, зобов`язано Міністерство оборони України протягом 30 календарних днів виконати обов`язки за державним контрактом від 31.10.2017 №403/1/17 про поставку продукції ТОВ "ВС Технолоджі" за державним замовленням Міністерства оборони України, щодо виконання приймання товару, а саме: забезпечити проведення приймального контролю якості товару та подальше приймання від ТОВ "ВС Технолоджі" поставленого товару - сканерно-плотерну систему "Сканкарт-М1" у кількості 24 комплекти загальною вартістю 5 941 202 грн. (а.с. 41-45, 46-52).
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в т.ч. в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так рішенням у справі № 910/2898/18 встановлено, що: "відповідач в порушення норм чинного законодавства України та умов державного контракту на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням № 403/1/17/70 від 31.10.2017, не виконав взяті на себе зобов`язання щодо прийняття поставленого позивачем товару - сканерно-плотерну систему "Сканкарт-М1" у кількості 24 комплекти."
Вказане свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на належне виконання контракту та ухилення відповідача від прийняття запропонованого відповідачем виконання зобов`язання.
Враховуючи викладене та те, що відповідачем доведено факт відсутності його вини у простроченні виконання зобов`язання з поставки продукції за спірним контрактом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, а лише спрямовані на переоцінку вірно встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 задоволенню не підлягає.
Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 910/11555/18 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Міністерство оборони України.
4. Справу №910/11555/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287- 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

В.В. Сулім

Дата складення повного тексту 18.01.2019 р.