РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019Справа № 910/12962/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Савінковій Ю.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП ТРАНСКО» (18000, м. Черкаси, пр-т Хіміків, 4)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ ГРУП» (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4, корпус 1 офіс 523)

про стягнення 245 400,38 грн

Представники сторін:

від позивача: Іванов С.Г. (представник за довіреністю)

від відповідача: Шмига Г.С. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП ТРАНСКО" (надалі також - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРУП" (надалі також - відповідач) про стягнення 245 400,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати послуг за Договором № 10-03/18ТЕ транспортного експедирування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП ТРАНСКО", надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

16.10.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 02.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12962/18, призначено підготовче засідання у справі на 12.11.2018.

16.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

22.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

09.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи та відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

12.11.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

В підготовче засідання 12.11.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог та відкладено підготовче засідання на 12.12.2018.

В підготовче засідання 12.12.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

12.12.2018 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.01.2019.

Водночас 12.12.2018 через відділ діловодства суду після судового засідання від відповідача надійшло клопотання про відвід судді.

Ухвалою від 12.12.2018 суд визнав відвід судді необґрунтованим та передав справу до апарату Господарського суду міста Києва для визначення судді для вирішення питання відводу.

Автоматизована система документообігу суду визначила головуючого суддю (суддю-доповідача) Ковтуна С.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРУП" про відвід судді у справі № 910/12962/18 відмовлено.

В судовому засіданні 14.01.2019 представник відповідача заявила клопотання про витребування додаткових доказів у позивача.

Відповідно до ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

З огляду на недоведення перед судом поважності причин, з яких клопотання про витребування доказів не було заявлено у підготовчому провадженні, Суд на місці постановив вказане клопотання відповідача залишити без розгляду.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

14.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕП ТРАНСКО" (експедитор) до Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРУП" (клієнт) укладено Договір # 10-03/18ТЕ транспортного експедирування (надалі також - Договір), за умовами якого Експедитор зобов'язується за плату та за рахунок Клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу залізничним транспортом (надалі - «Послуги»).

Відповідно до п. 1.2 Договору, згідно з письмовою заявою Клієнта Експедитор може також надавати додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка кількості та стану вантажу, зважуванню вантажів, визначення якості товару (за результатами досліджень спеціалізованих лабораторій), підбір зразків товару; сплата мита, зборів та витрат, покладених на Клієнта, виконання митних формальностей, одержання інших необхідних документів.

За приписами п.п. 3.1-3.4 Договору, за надання послуг Експедитор виставляє Клієнтові рахунок по погодженим ставкам.

Умови оплати та вартість експедирування погоджуються Сторонами в Додатках до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Розрахунки між Експедитором та Клієнтом здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Експедитора по кожному Додатку окремо.

Загальна договірна ціна за Договором не є фіксованою, її розмір в кожному окремому випадку визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиторських послуг і встановлюється у відповідних Додатках до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.6 Договору, по закінченню виконання робіт/надання послуг з відправлення заявленого вантажу здійснюється звірка виконаних сторонами обов'язків, після чого Експедитор надсилає Клієнтові Акт звірки взаєморозрахунків, який є Актом виконаних робіт. У відповідності до цього Акту здійснюються кінцеві взаєморозрахунки сторін.

У випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів, останній виплачує Експедиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неоплаченої суми. (п. 4.2 Договору)

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом року з моменту його підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. (п. 7.1 Договору)

У Додатку № 4 від 05.05.2018 до Договору сторони затвердили вартість доставки пшениці 3 класу призначенням станція Одеса-порт-експ. / 1- Од /Україна, код станції - 400409. Одержувач вантажу - Адміністрація Одеського морського порту, а також погодили, що Клієнт здійснює 80% передплати згідно рахунків Експедитора за 2 (два) дні до початку відвантаження, 20% - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше ніж 3 (три) банківські дні від дати відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вказаного Договору позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується актами про виконання робіт (наданих послуг) № 1 від 30.03.2018, № 2 від 31.03.2018, № 3 від 18.04.2018, № 4 від 30.04.2018, № 5 від 30.04.2018, № 6 від 18.05.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив у повному обсязі оплату отриманих послуг на підставі акта про виконання робіт (наданих послуг) № 6 від 18.05.2018 на суму 465 127,37 грн, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 112 567,78 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.11.2018, яка прийнята судом). Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 832,60 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 24.09.2018 не підписаний сторонами. Окрім того, неправомірним, на думку відповідача, є стягнення пені, оскільки позивачем не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач надав послуги з перевезення, а відповідач прийняв такі послуги, що підтверджується актами про виконання робіт (наданих послуг) № 1 від 30.03.2018, № 2 від 31.03.2018, № 3 від 18.04.2018, № 4 від 30.04.2018, № 5 від 30.04.2018, № 6 від 18.05.2018, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Позовні вимоги заявлені позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з оплати послуг у повному обсязі за актом про виконання робіт (наданих послуг) № 6 від 18.05.2018 на суму 465 127,37 грн., підписаним згідно з Додатком № 4 від 05.05.2018 до Договору.

У Додатку № 4 від 05.05.2018 до Договору сторони затвердили вартість доставки пшениці 3 класу призначенням станція Одеса-порт-експ. / 1- Од /Україна, код станції - 400409. Одержувач вантажу - Адміністрація Одеського морського порту, а також погодили, що Клієнт здійснює 80% передплати згідно рахунків Експедитора за 2 (два) дні до початку відвантаження, 20% - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше ніж 3 (три) банківські дні від дати відвантаження.

Враховуючи погоджені у вказаному Додатку умови оплати, Суд доходить висновку, що обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ ГРУП» з оплати наданих послуг у повному обсязі настав 24.05.2018.

Проте, надані послуги відповідач оплатив лише частково на суму 352 559,59 грн.

Отже, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ ГРУП» перед позивачем за Договором становить 112 567,78 грн.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та достатніх доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у розмірі 112 567,78 грн.

При цьому, Судом розглянуті та відхилені аргументи відповідача, що акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 24.09.2018 не підписаний сторонами, оскільки в матеріалах справи міститься підписаний сторонами Акт звірки взаємних розрахунків за період: 01.03.2018-03.07.2018, до якого включена заборгованість за Актом про виконання робіт (наданих послуг) № 6 від 18.05.2016, за яким заявлено заборгованість у даному позові.

Отже, Суд зазначає, що відповідач не спростував належними та достатніми доказами наявності заборгованості перед позивачем за надані послуги у заявленому розмірі за Договором.

Відтак, Суд доходить висновку, що в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг у розмірі 112 567,78 грн.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 12 832,60 грн пені за порушення строків оплати послуг за Договором за період прострочки відповідача з 31.07.2018 по 25.09.2018.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Відповідно до п. 4.2 Договору, у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів, останній виплачує Експедиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неоплаченої суми.

Перевіривши здійснений позивачем пені за загальний період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання з 31.07.2018 по 25.09.2018 у розмірі 12 832,60 грн, Суд дійшов висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, аргументи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення пені з огляду на недоведення факту правопорушення останнього Суд відхиляє як необґрунтовані та такі, що спростовуються описаним вище.

Враховуючи встановлені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, Суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права на повернення судового збору з Державного бюджету за його клопотанням у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВТ ГРУП» (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4, корпус 1 офіс 523, ідентифікаційний код 26716311) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП ТРАНСКО» (18000, м. Черкаси, пр-т Хіміків, 4, ідентифікаційний код 32291375) борг у розмірі 112 567 (сто дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн 78 коп., пеню у розмірі 12 832 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн 60 коп. та судовий збір в розмірі 1 881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн 01 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.01.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко