ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019

Справа № 910/11864/18

Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Адмірала Леніна, б. 99)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В)

про стягнення 685 822,18 грн

Представники сторін: без повідомлення (виклику)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 685 822,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань з поставки товару за Договором поставки № 27-7/18/126 від 23.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/11964/18 від 10.09.2018 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

08.10.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява та заява про поновлення строку на пред’явлення зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Техойл НК” про поновлення строку на пред’явлення зустрічного позову у справі № 910/11864/18 відмовлено, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Техойл НК” до Державного підприємства “Маріупольський морський торговельний порт” про зобов’язання вчинити дії щодо виконання договору шляхом прийняття товару повернуто заявнику.

24.10.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “Техойл НК” надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/118964/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 зупинено провадження у справі № 910/11864/18 за позовом Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» про стягнення 685 822,18 грн до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/11864/18.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Техойл НК” залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/11864/18 залишено без змін.

У зв’язку з викладеним та поверненням матеріалів справи до Господарського суду міста Києва, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2018 поновлено провадження у справі.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

23.04.2018 між Державним підприємством "Маріупольський морський торговельний порт" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (постачальник) було укладено Договір поставки № 27-7/18/126 (надалі також- Договір), відповідно до якого постачальник зобов’язалося поставити на склад покупця, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити паливо дизельне (далі – паливо, товар) за цінами та у кількості, які вказані в додатках № 1 та № 2 до даного договору, що є невід’ємними частинами даного договору.

За приписами п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору, найменування товару – код ДК 021:2-9 – «Нафта і дистилянти» (паливо дизельне літнє). Кількість палива – 130 т. Поставка палива здійснюється на склад покупця м. Маріуполь автомобільним транспортом постачальника та за його рахунок.

Згідно зі Специфікацією, яка є Додатком № 1 до Договору, товаром визначено паливо дизельне ДП-З-Євро5 в кількості 130 т загальною вартістю 3 072 680,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 Договору загальна сума договору складає 3 687 216,00 грн. та не може бути змінена постачальником в односторонньому порядку після укладання договору та до повного його виконання сторонами.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору поставка палива здійснюється протягом семи робочих днів з дати підписання договору покупцем та постачальником. Датою поставки палива вважається – дата передачі палива на склад покупця, яка зазначається у товарно-транспортній накладній.

Договір набирає чинності з дати укладання та діє до 30.06.2018, а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами зобов’язань за даним договором. (п. 9.1 Договору)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про невиконання відповідачем зобов’язань з поставки товару, у зв’язку з чим на підставі просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 427 717,06 грн та штраф у розмірі 258 105,12 грн. в порядку ст. 6.1 Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи погоджені сторонами строки поставки, передбачені пунктом 3.1 Договору, зобов’язання з поставки товару за Договором мали бути виконані відповідачем у строк до 05.05.2018.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поставки відповідачем товару позивачу у встановлений строк.

При цьому, позивачем неодноразово направлялись відповідачу листи з нагадуванням про необхідність виконання зобов’язань за Договором. (№ 20/9-1100 від 15.05.2018, № 20/9-1175 від 23.05.2018)

За умовами пункту 6.1 Договору за непоставку, несвоєчасну поставку або недопоставку палива постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості не поставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого палива за кожний день прострочення поставки, а в разі прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф в розмірі 7% від вказаної суми.

Посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов’язань, на підставі пункту 6.1 Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача за період прострочення із 05.05.2018 по 28.08.2018 пеню у розмірі 427 717,06 грн та штраф у розмірі 258 105,12 грн., виходячи з ціни договору, що становить 3 687 216,00 грн.

Згідно з приписами ст. ст. 216 – 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем зобов’язань з поставки товару за Договором, а також вказані положення закону та погодження сторонами в п. 6.1 Договору відповідальності за непоставку товару, Суд вважає правомірним здійснення позивачем нарахування пені та штрафу за прострочення відповідача у період з 05.05.2018 по 28.08.2018.

Таким чином, з огляду на викладене вище, перевіривши розрахунок заявлених штрафу та пені, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 427 717,06 грн пені та 258 105,12 грн штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач обставин свого прострочення у відносинах з позивачем не спростував, проти задоволення позовних вимог не заперечив, доказів вчасного виконання своїх зобов’язань за Договором не надав.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 – 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь Державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" (87510, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 99, ідентифікаційний код 01125755) пеню у розмірі 427 717 (чотириста двадцять сім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 06 коп., штраф у розмірі 258 105 (двісті п’ятдесят вісім тисяч сто п’ять) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 10 287 (десять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 33 коп.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4.          Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.           Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09.01.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко