ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"15" січня 2019 р. Cправа № 902/205/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

(вул. Пирогова, 148, м. Вінниця, 21037)

до: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

(вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001)

про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 генеральний директор;

відповідача не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Фірма «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним свідоцтва на право власності на будівлю магазину площею 194,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15, посвідчене 24.04.2015р приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрованого в реєстрі за № 471.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне. 30.08.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 08/07-099, за яким ФОП ОСОБА_3 відкрито поновлювальну кредитну лінію з лімітом 160 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,6% та зі строком повернення 25.08.2010. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 08/07-099 від 30.08.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ 30.08.2007 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого Фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ, як майновий поручитель, надав в іпотеку нерухоме майно цілу частину магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15.

За рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.05.2013 по справі № 9/156-10, що набрало законної сили, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до Фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ звернуто стягнення на предмет іпотеки цілу частині магазину з прибудовою, загальною площею 19,6 кв.м.

Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ, як майновий поручитель, виконала свої зобов'язання за договором іпотеки і передала майно для реалізації на публічних електронних торгах. Проте, у зв'язку з тим, що іпотечне майно не було реалізовано на публічних торгах, ПАТ КБ «Приватбанк» виявило бажання залишити за собою означене майно, про що державним виконавцем складено акт про передачу нереалізованого іпотечного майна.

Право власності ПАТ КБ «Приватбанк» на нерухоме майно було зареєстроване 24.04.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі свідоцтва про право власності на рухоме майно, посвідчене приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 24.04.2015 за № 471.

При цьому, позивач наголошує, що державна реєстрація права власності на спірне майно проведена за наявності обтяження від 21.04.2015 за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/4302/15-ц.

Окрім того, як підставу позовних вимог, позивач вказує на порушення нотаріусом положень Закону України «Про іпотеку», та передачу на реалізацію спірного майна за заниженою вартістю.

Ухвалою суду від 27.09.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/205/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.10.2018.

25.10.2018 до суду надійшов відзив б/н. від 24.10.2018 за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_4, в якому наведено заперечення проти позову, та зазначено наступне. Твердження позивача про те, що існування ухвали від 20.05.2015 про забезпечення позову у справі № 127/4302/15-ц позбавило нотаріуса права видати свідоцтво про придбання майна з публічних торгів є безпідставним, оскільки зазначена ухвала постановлена Вінницьким міським судом Вінницької області за межами юрисдикції цивільного суду, що вбачається з ухвали суду в цій же справі від 06.05.2015 якою провадження у справі закрито, а заходи забезпечення позву скасовані. Крім того відповідач наголошує, що норми Закону України «Про нотаріат» не встановлюють обов'язку чи права нотаріуса відмовити набувачу майна у видачі свідоцтва про придбання майна з публічних торгів у випадку наявності арешту цього майна.

Щодо тверджень позивача про незаконність непроведення оцінки (переоцінки) майна державним виконавцем в межах виконавчого провадження відповідач вказує, що в резолютивній частині рішення суду та наказі чітко було встановлено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 1310088,00 грн. Таким чином, дії державного виконавця були спрямовані на виконання у відповідності до змісту його резолютивної частини. Позивач не звертався до суду за роз'ясненням цього рішення та не оскаржував дії державного виконавця по передачі майна на торги за визначеною за рішенням ціною. Позивачем також не надано будь-яких доказів, що встановлена рішенням суду ціна предмету іпотеки була заниженою, як і доказів того, що вона становила біля 2 000 000,00 грн.

Наголошує, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, не є правочином, а лише посвідчує факт переходу права власності від боржника до стягувача, тому не може бути визнане недійсним з посиланням на загальні підстави недійсності правочину.

Ухвалою суду від 25.10.2018 підготовче засідання відкладено на 26.11.2018.

За результатами судового засідання 26.11.2018 судом: продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засіданні призначено на 17.12.2018; зобов'язано сторін виконати вимоги ухвали суду від 25.10.2018 та надати пояснення причин невиконання вимог суду.

12.12.2018 до суду надійшла відповідь на відзив № б/н від 12.12.2018, де позивач вказує, що відповідач приховує той факт, що згідно ухвали від 20.04.2015 у справі № 127/4302-15 у Державний реєстр речових прав внесено заборону на будівлю магазину, яка є предметом спору. Також, на час видачі свідоцтва про право власності на будівлю магазину був накладений арешт постановою СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області б/н від 31.01.2006 та постановою МВС України УМВС у Вінницькій області б/н від 03.07.2006, про що вчинено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, оспорюване свідоцтво про право власності не відповідає вимогам наказу Міністерства юстиції України від 17.03.2015№ 381/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.03.20185 за № 298/26743.

При розгляді справи 17.12.2018 судом оголошено перерву до 20.12.2018.

В засіданні суду 20.12.2018, за взаємною згодою представників сторін, закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 15.01.2019. (протокольна ухвала від 17.12.2018)

14.01.2019 до суду надійшла заява за підписом генерального директора Фірми "ІВО+КГ" у формі ТОВ про зупинення провадження у справі на підставі необхідності заміни законного представника учасника справи на іншого законного представника - адвоката відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

На визначену судом дату з'явився представник позивача. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, причин неявки суду не повідомив. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи представник відповідач повідомлений під розписку в судовому засіданні 20.12.2018.

Розглядаючи в судовому засіданні 15.01.2019 клопотання позивача про зупинення провадження у справі суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

При розгляді справи 20.12.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Таким чином, клопотання Фірми "ІВО+КГ" у формі ТОВ про зупинення провадження у даній справі заявлено на стадії розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи.

За змістом ч.3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч.1 ст. 56 цього Кодексу представником у суді може бути адвокат або законний представник.

З огляду на приписи наведених норм, законним представником юридичної особи є її керівник або член виконавчого органу, уповноважений діяти від її імені.

Керівником Фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є ОСОБА_5.

З огляду на означене, клопотання позивача, з підстав в ньому наведених, не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 15.01.2018 представником позивача подано заяву б/н та дати (вх. номер канцелярії суду 02.1-34/355/19 від 15.01.2019) про відмову від позову .

Розглядаючи заяву позивача про відмову від позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При цьому судом враховано, що заява про відмову від позовних вимог підписана генеральним директором Фірми «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, який в силу установчих документів та закону вправі вчиняти процесуальні дії (у тому числі підписувати заяви і клопотання) від імені позивача без довіреності, а тому відмова позивача від позову приймається судом.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову та відмову прийнято судом, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 902/205/18.

При цьому, суд роз'яснює позивачу, що частиною 3 ст. 231 ГПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" та ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн, згідно квитанцій № 3/1_12 від 20.04.2018 (1000,00 грн) та № 22807452-1 від 08.06.2018 (762,00 грн.).

Враховуючи прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі №902/205/18 на підставі п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50% судового збору сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 881,00грн.

Керуючись ст. ст.42, 46, 185, 191, 227, п.4 ч.1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви №б/н від 14.01.2019 про зупинення провадження у справі відмовити.

2. Прийняти відмову позивача від позову.

3. Провадження у справі № 902/205/18 закрити.

3. Повернути Фірмі "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пирогова, 148, м. Вінниця, 21037, ) з Державного бюджету 50% сплаченого за квитанцією № 3/1_12 від 20.04.2018 судового збору в розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп.

4. Оригінал квитанції № 3/1_12 від 20.04.2018 на суму 1000,00 грн. знаходиться в матеріалах справи № 908/205/18.

5. Засвідчений гербовою печаткою суду примірник даної ухвали є підставою для повернення Фірмі "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю судового збору у встановленому цією ухвалою розмірі.

6. Примірник ухвали з підписом судді та відтиском гербової печатки суду направити позивачу, копію - відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України .

Ухвалу підписано 17.01.2018

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Пирогова, 148, м. Вінниця, 21037)

3-4 - відповідачу (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; вул. Набережна перемоги, 50, м. Дніпро, 49094)