ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. Справа№ 925/477/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства «Полісся Агрогруп»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018

у справі № 925/477/18 (суддя Кучеренко О.І.)

за позовом Фермерського господарства «Полісся Агрогруп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Транс Логістик»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ»

про стягнення 60 211,20 грн.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Полісся Агрогруп» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Транс Логістик» (надалі - відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі - третя особа, ТОВ «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ») про стягнення 60 211,20 грн збитків, завданих порушенням відповідачем зобов'язань за договором на транспортно-експедиційне обслуговування №15 від 01.09.2017.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018 у справі №925/477/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що позивач, стверджуючи про заподіяння йому відповідачем шкоди при здійсненні перевезення вантажу, оформленого товарно-транспортною накладною №РТFОФУД-4743 від 28.10.2017 за договором транспортного експедирування №15 від 01.09.2017 відповідно до оформленої заявки №10, не довів належними та допустимими доказами факту перевезення вантажу саме відповідачем. При цьому суд констатував, що інших підстав заподіяння відповідачем збитків позивачем не наведено.

Не погодившись із рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд не надав належної оцінки товарно-транспортній накладній № PTF0ФУД-4743 від 28.10.2017, яка на думку скаржника, помилково не визнана доказом виконання відповідачем послуг за договором № 15 про транспортно-експедиційне обслуговування від 01.09.2017; судом не було належним чином досліджено заявки № 10 від 28.10.2017, яка за своєю правовою природою є невід'ємною частиною вищевказаного договору транспортного експедирування. При цьому, апелянт зауважив, що факт перевезення вантажів відповідачем за договором транспортного експедирування № 15 на підставі підписаних сторонами у справі заявок був встановлений рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.05.2018 у справі №927/183/18, предметом розгляду якої були позовні вимоги ТОВ «ВМ Транс Логістик» до Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» про стягнення заборгованості у розмірі 39 000,00 грн за перевезення вантажів згідно договору транспортного експедирування №15, а також рахунком-фактурою №СФ-0001907 від 30.10.2017, оплаченого Фермерським господарством «Полісся Агрогруп» у повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення №611 від 11.01.2018, долученого до апеляційної скарги.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Гончарова С.А., суддів Чорної Л.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018 у справі № 925/477/18.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду 27.09.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно з п. 8 Перехідних положень ГПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду №1 від 02.10.2018 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті «Голос України» №185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Приписами ч. 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 №475, справу №925/477/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018 у справі № 925/477/18 прийнято до провадження, поновлено скаржникові строк на апеляційне оскарження, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду на 06.12.2018.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 05.12.2018 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, а також відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа підтримує доводи апеляційної скарги, вказуючи на їх обґрунтованість та просить апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у розгляді апеляційної скарги було оголошено перерву до 10.01.2019.

У судове засідання 10.01.2019 сторони явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили вдруге, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи неповідомлення сторонами поважності причин свого нез'явлення до суду апеляційної інстанції, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників справи.

10.01.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30.08.2017 між Фермерським господарством «Полісся Агрогруп» (в тексті договору - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (в тексті договору - замовник) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №518 (надалі - Договір № 518).

За умовами п. 1.1 Договору № 518, замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а експедитор зобов'язується надати послуги з транспортного-експедиторського обслуговування та організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньодержавному сполученні відповідно до умов цього договору та заявок замовника, а замовник зобов'язується сплатити погоджену сторонами вартість послуг.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 518 експедитор може залучити до виконання своїх обов'язків, передбачених цим договором, третіх осіб на основі укладених з ними договорів. Покладення виконання своїх зобов'язань, передбачених цим договором, повністю або частково на третю особу не звільняє експедитора від відповідальності перед замовником за виконання цього договору.

Експедитор зобов'язується організувати доставку вантажоотримувачу пред'явленого замовником до перевезення вантажу, зазначеного в ТТН у пункт призначення і в терміни, зазначені в заявці з забезпеченням температурного режиму перевезення, зазначеного в заявці; здійснювати перевезення вантажів за встановленим маршрутом; здавати вантажоодержувачу один примірник ТТН та один примірник видаткової накладної при прийнятті їм ватажу; здійснювати контроль за правильністю оформлення вантажоодержувачем при прийнятті ТТН (п. 3.10. Договору № 518).

Відповідно до підпункту 6.1.1. Договору № 518, експедитор несе відповідальність перед замовником у вигляді відшкодування за втрату, нестачу вантажу, а також у разі пошкодження (псування) вантажу після прийняття його експедитором і до видачі вантажоодержувачу (одержувачам), в наступних розмірах: у розмірі втраченого або відсутнього вантажу в разі його втрати або нестачі; у розмірі суми, на яку знизилась вартість вантажу, у разі його пошкодження (псування) або в розмірі його вартості при неможливості відновити пошкоджений вантаж. Вартість вантажу визначається, виходячи з його ціни, зазначеної в супровідних документах на вантаж.

Також місцевим господарським судом встановлено, що 01.09.2017 між Фермерським господарством «Полісся Агрогруп» (в тексті договору - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВМ Транс Логістик» (в тексті договору - виконавець) було укладено договір транспортного експедирування №15 (надалі - Договір №15), за умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання доставити ввіреній йому експедитором вантаж до пункту призначення та передати його особі, уповноваженій на отримання вантажу, а експедитор зобов'язався сплатити встановлену за перевезення плату (п.1.2. Договору № 15).

Умовами підпункту 2.1.2. Договору № 15 сторони визначили, що експедитор зобов'язується організувати надання виконавцеві всієї необхідної товарно-транспортної документації щодо перевезення вантажу та забезпечити своєчасне і належне оформлення такої документації вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Відповідно до пп. 2.2.1., 2.2.7. Договору №15, виконавець забезпечує своєчасну подачу транспортного засобу, відповідно до заявки та вимог експедитора. А також забезпечує безперервне супроводження та збереження вантажу під час його доставки (з моменту початку завантаження транспортного засобу до моменту повної передачі вантажоодержувачу та підписання останнім товарно-транспортної документації), несе повну матеріальну відповідальність за кількість (відповідно до кількості одиниць вантажу прийнятих Виконавцем до перевезення) та цілісність вантажу, що перевозиться.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Договору №15 виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу по кількості та цілісності/якості після приймання його в пункті завантаження. В разі повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу при перевезенні, Виконавець несе відповідальність у розмірі фактичної шкоди, завданої експедитору, якщо якість вантажу змінилась з вини виконавця настільки, що він не може бути використаний за призначенням, виконавець проводить відшкодування його вартості та вартості утилізації, виходячи з вартості одиниці вантажу.

28.10.2017 замовником (третьою особою у справі) було подано заявку №14.09/4Т, погоджену з позивачем, яка містить підпис представника та печатку Фермерського господарства «Полісся Агрогруп», відповідно до якої виконавець (позивач) мав забезпечити перевезення молочної продукції транспортним засобом типу рефрижератор, масою 8 тонн, місце завантаження: м. Тульчин, вул. Полковника Ганжи, 16 до пункту розвантаження: ТОВ «АТБ-Маркет», Дніпропетровська область, територія Слобожанської селищної ради, державний номер ТЗ - РЕНО НОМЕР_1, водій ОСОБА_3 (а.с.55).

28.10.2017 замовником було подано заявку №10 до договору №15, відповідно до якої виконавець мав забезпечити перевезення молочної продукції транспортним засобом РЕНО НОМЕР_2, водій ОСОБА_3, з пункту завантаженн:я м. Тульчин, Вінницька область до пункту розвантаження: смт. Слобожанське, Дніпропетровська область, яка погоджена з відповідачем, оскільки містить підпис його представника та печатку товариства.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної №РТF0ФУД-4743 від 28.10.2017 водієм ОСОБА_3 була прийнята молочна продукція на загальну суму 991 008,00 грн від вантажовідправника - ТОВ «Фуд Девелопмент» у місці завантаження: м. Тульчин, вул. Полковника Ганжі, 16 для доставки транспортним засобом РЕНО, ДНЗ НОМЕР_2 вантажоодержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» в місце розвантаження: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, територія Слобожанської селищної ради, комплекс будівель та споруд № 8. Згідно вказаної накладної автомобільним перевізником значиться «Полісся Агрогруп», ФГ, Замовник ТОВ «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (а.с.25).

Матеріали справи також містять Акт виявлених невідповідностей від 30.09.2017, в якому зазначено, що при отриманні вантажу від водія ОСОБА_3, як представника постачальника ТОВ «Фуд Девелопмент» та представником вантажоодержувача - ТОВ «АТБ-Маркет» було виявлено бій товару, а саме, деформацію ящиків Суміш рослинно-молочна 400г Полтавське Традиційне 72,5% еколін в кількості 2 560 шт. (128 ящ.), у зв'язку з чим товар був повернутий постачальникові в повному обсязі (а.с.26).

16.04.2018 керівником РЦ-7 ТОВ «АТБ-Маркет» на запит позивача направлено листа №16/04, в якому останній повідомив, що при прийнятті товару 29.10.2017 було виявлено пошкодження товару, зазначеного в акті, у зв'язку з чим вся пошкоджена продукція повернута водієві, як представникові постачальника на момент вивантаження (а.с.27).

Як зазначив суд у своєму рішенні, підставою для пред'явлення позову про стягнення збитків, є порушення відповідачем господарських зобов'язань, які виникли між ним та відповідачем з перевезення товару.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Договір транспортного експедирування унормований статтею 316 ГК України, якою встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

За розрахунком позивача, розмір понесених збитків (втрат), завданих відповідачем становить 60 211,20 грн, про відшкодування яких між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості про їх сплату після отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування відповідальності внутрішнього автомобільного перевізника №12/1292744/2403/17, укладеного 10.03.2017 між ТОВ «ВМ Транс Логістик» та ПАТ «СК «Провідна». Проте, листом №17-10/2052 від 15.02.2018 ПАТ «СК «Провідна» відмовила у здійсненні страхового відшкодування, а відповідач відмовився відшкодовувати збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2018 позивачем було направлено відповідачеві вимогу № 158 від 06.11.2017 про відшкодування вартості нестачі (часткової втрати) вантажу на суму 60 211,22 грн, на яку відповідач відповіді не надав, збитків не відшкодував.

02.04.2018 третьою особою на електронну пошту позивача було направлено претензію від №02/04 про відшкодування збитків за пошкодження товару під час транспортування на суму 60 211,20 грн.

Згідно банківської виписки за 15.06.2018 позивачем вказана сума була сплачена третій особі, що підтверджується письмовими поясненнями третьої особи.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на договір на транспортно-експедиційне обслуговування, за яким третя особа доручила та надала позивачеві для перевезення вантаж, а позивач, взявши на себе зобов'язання з організації його перевезення автомобільним транспортом, уклав з відповідачем 01.09.2017 договір транспортного експедирування № 15, на умовах якого останній зобов'язався забезпечити перевезення вантажу і доставку його вантажоотримувачу. Так як при перевезенні вантажу (молочної продукції) було зафіксовано втрату товарного вигляду товару, третя особа у зв'язку з цим зазнала збитків на суму 60 211,20 грн, які були відшкодовані позивачем. Оскільки псування товару сталося, на думку позивача, з вини відповідача, останній відповідно до умов Договору № 15 повинен відшкодувати завдані збитки.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення, стверджуючи, що немає відношення до перевезення пошкодженого вантажу, посилаючись на те, що у товарно-транспортній накладній №РТF0ФУД-4743 від 28.10.2017 автомобільним перевізником зазначено ФГ «Полісся Агрогруп», вантажовідправником ТОВ «Фуд Девелопмент», а вантажоодержувачем - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ». Факт бою товару, деформацію ящиків з продукцією Суміш рослинно-молочна по ТТН №21476 від 04.08.2016 було встановлено під час перевезення цього вантажу вантажоодержувачем - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» згідно акту виявлених невідповідностей б/н від 30.09.2017, складеного вантажоодержувачем - ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», в якому відсутні будь-які реквізити відповідача ТОВ «ВМ Транс Логістик» та підписи його представника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позовна заява не містить інших підстав завдання збитків, крім тих, що пов'язані з пошкодженням вантажу з вини перевізника ТОВ «ВМ Транс Логістик», а на доказ, що підтверджує його перевезення відповідачем, позивач послався на товарно-транспортну накладну №РТFОФУД-4743 від 28.10.2017, а також заявку №10 від 30.08.2017, згідно яких здійснювалось перевезення за договором транспортного експедирування №15 від 01.09.2017, не підтвердивши при цьому, що перевізником є відповідач у справі, відтак право позивача на стягнення збитків є недоведеним та безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем заявлених вимог та відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

За договором транспортного експедирування, у відповідності до статті 316 ГК України, одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з розділом 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (надалі - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У п.11.1 Правил, визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Наведені норми законодавства дають підстави дійти висновку, що основним документом, який визначає взаємовідносини між вантажовідправниками, вантажоодержувачами та автотранспортними підприємствами і організаціями є товарно-транспортна накладна, яка є документом первинної звітності та має доказове значення.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про те, що за обставин здійснення перевезення вантажу відповідно до оформленої товарно-транспортної накладної №РТFОФУД-4743 від 28.10.2017, така не може слугувати доказом виконання відповідачем послуг за договором №15, оскільки за інформацією, зазначеною у цій накладній вантажовідправником є ТОВ «Фуд Девелопмент», а перевізником - ТОВ «Полісся Агрогруп». Зазначений документ підтверджує лише здійснення перевезення безпосередньо позивачем та вказує саме на виконання своїх зобов'язань позивачем за Договором №518 на транспортно-експедиційне обслуговування від 30.08.2017, а не за Договором транспортного експедирування №15 від 01.09.2017, укладеним з відповідачем.

Обов'язок перевізника відшкодувати шкоду, заподіну при перевезенні вантажу ґрунтується на положеннях частин 1, 3 статті 314 ГК України, якими унормовано, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У даному контексті твердження позивача про надання неналежної оцінки судом першої інстанції товарно-транспортній накладній № PTF0ФУД-4743 від 28.10.2017 та заявці № 10, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки транспортна накладна дійсно не містить жодних посилань на компанію відповідача, а натомість перевізником, тобто фактичним виконавцем та особою, яка надавала послуги з перевезення, в ній значиться саме позивач.

Крім того, сама по собі заявка № 10 не може слугувати доказом перевезення вантажу відповідачем, який в подальшому було пошкоджено, оскільки вона є лише підставою для його здійснення у сукупності з іншими документами, які в ній зазначені, та за умови їх належного оформлення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Акт виявлених недоліків від 30.09.2017, який складений та підписаний представниками вантажовідправника, перевізника і вантажоотримувача, містить посилання на видаткову накладну РН № ТФ0ФУД04743 від 28.09.2017 на суму 930 796,80 грн (а.с.26).

В той же час, як вже раніше зазначалось, заявка № 10 до договору № 15 від 01.09.2017 оформлена між позивачем та відповідачем 29.10.2017, а ТТН № PTF0ФУД-4743 на суму 991 008,00 грн складено 28.10.2017, з чого слідує, що вказаний акт було складено за місяць до оформлення заявки № 10 до договору № 15 від 01.09.2017 та товарно-транспортної накладної № PTF0ФУД-4743.

Більш того, згідно з змістом зазначеного акту виявлених недоліків встановлено невідповідність вартості товару, його обсягу (маси, ваги, кількості), неповне заповнення усіх обов'язкових реквізитів ТТН, відсутність печатки постачальника тощо.

Зазначене, на переконання апеляційного господарського суду, обґрунтовано взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні даного спору та наданні висновку про недоведеність позовних вимог позивачем та відсутності правових підстав для його задоволення.

Судова колегія вважає необґрунтованими посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.05.2018 у справі №927/183/18, а також рахунок-фактуру №СФ-0001907 від 30.10.2017 та копію платіжного доручення №611 від 11.01.2018, як на додаткові докази, що підтверджують обґрунтованість його позовних вимог, зважаючи на ту обставину, що такі не були предметом дослідження судом першої інстанції, відповідно таким доказам не надавалась належна оцінка.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, коли учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апелянт у скарзі не навів будь-якого належного обґрунтування щодо об'єктивної неможливості надання цих доказів разом із позовною заявою або до моменту розгляду справи судом першої інстанції, а тому посилання на них суперечить вищенаведеним приписам закону.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

На переконання колегії, суд першої інстанції правильно визначив правову природу відносин та правомірно зазначив норми права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом Черкаської області від 10.07.2018 у справі № 925/477/18 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків місцевого господарського суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Полісся Агрогруп» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018 у справі №925/477/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2018 у справі №925/477/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/477/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.01.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук