номер провадження справи 33/79/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019 Справа № 908/1762/18

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А)

до відповідача: Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Лінчук А.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Рак Д.А.- довіреність № 400/20-19 від 02.01.2019 р., Суниця А.А.-довіреність № 405/20-19 від 02.01.2019 р.;

від відповідача: Лупанова Н.В.- довіреність № 19-08 від 02.01.2019 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" до Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді в сумі 1732846,83 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 908/1762/18 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 33/79/18. Підготовче засідання призначено на 18.09.2018р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.09.2018 р. підготовче засідання відкладено на 23.10.2018 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.10.2018 р. строк підготовчого провадження продовжено на 30-ть днів - до 05.12.2018р., підготовче засідання відкладено на 27.11.2018р., в порядку ст. 81 ГПК України витребувано від КП "ВРЕЖО № 7" докази на підтвердження факту передачі приміщень в інше користування за адресами: вул. Зестафонська, 5 (займає КП "Основаніє"); вул. Ладозька. 14 (договір оренди від 01.02.02р. № 204/7, від 20.06.03р. № 325/7, від 01.11.04р. № 1120/7 з актами приймання-передачі); вул. О. Кобилянської буд. 1 (договір № 17/9 від 25.05.2000р. з актом приймання-передачі); бул. Бельфорський,13 (приміщення займає СП "Сансет Ліфтсервіс"); вул. Каховська, 26 (займає КП "ЦУІТ"); вул. Штурмова, 9 (займає КП "ЦУІТ").

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.11.2018 р. підготовче засідання відкладено на 05.12.2018р., повторно витребувано від КП "ВРЕЖО № 7" письмові докази.

05.12.2018 р. до господарського суду Запорізької області від КП "ВРЕЖО № 7" на виконання вимог, викладених в ухвалах суду від 23.10.2018 р. та від 27.11.2018 р. супровідним листом за вих. № 636 від 04.12.2018р. надійшли витребувані судом документи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.12.2018р., підготовче провадження у справі № 908/1762/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.01.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто, укладеного між сторонами 17.03.2017р., в частині здійснення оплати за поставлену позивачем у період: лютий 2017 - квітень 2018 теплову енергію. Позивач вказує, що в порушення п. 6.4. договору, відповідач не здійснив в повному обсязі оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договором строк, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1568144,57 грн. Факт постачання теплової енергії позивач підтверджує рахунками на оплату теплової енергії та актами приймання-передачі теплової енергії надання послуг з централізованого постачання гарячої води. Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за спірним договором позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 59074,09 грн., втрат від інфляції - 82680,47 грн. та 3% річних - 25992,70 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 11, 15, 16, 509, 509, 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 ГК України, ЗУ "Про теплопостачання" № 2633-ІV від 02.06.2005р., "Правила користування тепловою енергією", затверджені Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007р., умови договору, ст.ст. 4, 12, 27, 162 - 164, 171 Господарського процесуального кодексу України.

05.12.2018р. позивачем подано суду заяву про зменшення позовних вимог за вих. № 3157 від 05.12.2018р. У поданій заяві позивач зазначив, що на виконання умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. теплопостачальною організацією здійснювалось постачання теплової енергії в гарячій воді на об'єкти споживання відповідача з відповідним розрахунковим тепловим навантаженням на опалення та обсягом гарячого водопостачання, які розташовані за адресами згідно з додатками №№ 1а, 1б, 1в, 1г до договору. 26.07.2018 р. між сторонами у справі укладено додатку угоду № 1 до вказаного договору. Згідно даної додаткової угоди додаток до договору 1а виключено з договору, а додатки 1б, 1в, 1г викладено у новій редакції, внаслідок чого змінилась кількість об'єктів відповідача, які потребують постачання теплової енергії. На підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 26.07.2018р. до договору, позивачем складено коригуючий акт обсягів спожитої відповідачем теплової енергії від 30.11.2018р. Згідно оновленого розрахунку позивача, заборгованість відповідача за відпущену позивачем у період: лютий 2017 - квітень 2018 теплову енергію складає суму 1510536,76 грн. Відповідно позивачем здійснено перерахунок пені, втрат від інфляції та 3% річних з урахуванням зміненої суми основного боргу. Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 57199,05 грн., інфляційні втрати у сумі 79977,40 грн., 3 % річних у сумі 22221,93 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 25049,03 грн. та повернути зайво сплачений судовий збір у розмірі 943,67 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву, співставивши попередній та оновлений розрахунки основного боргу судом встановлено, що у розрахунку, який позивачем додано до позову, основний борг нараховано за період: лютий 2017р.-березень 2018р. в сумі 1533019,73 грн. (яка є відмінною від суми основного боргу вказаного у позовній заяві - 1568144,57 грн.), в оновленому ж розрахунку основний борг нараховано за період: лютий 2017р. - квітень 2018р. в сумі 1510536,76 грн.(яка зменшилась в результаті її коригування позивачем).

Представником позивача в судовому засіданні надані суду усні пояснення стосовно розбіжності періоду нарахування суми основного боргу, вказано на помилку у розрахунку, який додано до позовної заяви та звернено увагу суду, що у самому позові період та суму заборгованості позивачем визначено з врахуванням обсягу та вартості теплової енергії (35124,84 грн.) спожитої відповідачем у квітні 2018р.

З'ясувавши підстави розбіжностей періоду нарахування у розрахунках основного боргу та встановивши, що період нарахування боргу позивачем не змінено, судом заяву про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду. Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги Концерну "Міські теплові мережі" до Комунального підприємства "Наше місто" про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію в сумі 1510536,76 грн., пені в сумі 57199,05 грн., інфляційних втрат в сумі 79977,40 грн., 3% річних в сумі 22221,93 грн.

У судовому засіданні 03.01.2019р. представник позивача просив суд задовольнити вимоги, викладені у заяві про зменшення позовних вимог, також стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору та поштові витрати і повернути зайво сплачений судовий збір в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідач проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов, зазначивши, зокрема, про наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької місткої ради № 311 від 24.06.2016 відповідача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З цією метою рішенням виконкому № 494 від 26.08.2016 в господарське відання відповідача передано об'єкти житлового та нежитлового фонду, благоустрою та обладнання (згідно з додатками до рішення), власником яких є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Окремого переліку об'єктів нежитлового фонду на час передачі не існувало. Більшість нежитлових приміщень взагалі не було виділено в окрему одиницю, а перебували у складі житлових будинків. Враховуючи необхідність утримання об'єктів житлового та нежитлового фонду в належному стані, в тому числі щодо отримання послуги з забезпечення приміщень опаленням, між КП «Наше місто» ЗМР та Концерном «МТМ» було укладено договори про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді в нежитлові приміщення, що перебувають у господарському віданні відповідача. Оскільки актуального переліку об'єктів нежитлового фонду комунальної власності, що є вільними на час передачі не існувало, додатки договорів були запропоновані саме Концерном «МТМ». Впродовж 2017-2018 років комунальним підприємством на виконання розпорядження міського голови № 69р від 03.03.2017 для забезпечення контролю, управління та ефективності використання майна комунальної власності здійснювалося технічне обстеження (інвентаризація) об'єктів нежитлового фонду міста. В процесі технічного обстеження приміщень постала необхідність в приведенні у відповідність додатків до укладених Концерном «МТМ» договорів на теплозабезпечення нежитлових приміщень. Відповідач ініціював приведення додатків до укладених з Концерном «МТМ» договорів у відповідність до фактичних даних, позивачу були надані всі підтверджуючі документи, які необхідні для внесення змін до договору, а саме: копії договорів оренди, інших договорів, акти приймання-передачі, довідки-висновки ОП ЗМБТІ стосовно функціонального статусу приміщень. У відповідь на пропозицію позивача щодо підписання додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору, враховуючи результати проведеної відповідачем інвентаризації нежитлових приміщень, відповідач направив на адресу позивача підписану додаткову угоду № 1 з протоколом розбіжностей, в якому зазначив адреси об'єктів, що вибули з користування відповідача та не були враховані позивачем при складенні додаткової угоди, однак відповіді від позивача щодо підписання протоколу розбіжностей не отримав. Наразі вказаний протокол розбіжності між сторонами не підписаний, тож залишились неврегульовані відносини, щодо нежитлових приміщень які вибули з користування відповідача та на які позивачем здійснюється нарахування вартості теплової енергії відповідно до умов, укладеного між сторонами договору. Внаслідок не врегулювання сторонами спірних питань щодо умов договору (переліку об'єктів опалення), позивач позбавлений можливості здійснити оплату за спожиту електричну енергію, оскільки вона розраховується позивачем в більшому об'ємі, ніж фактично споживається відповідачем. Підприємство відповідача фінансується з коштів, які сплачується населенням за отримані комунальні послуги. Отримані від населення кошти повинні використовуватися виключно на утримання будинків та прибудинкової території, сплату обов'язкових платежів. Нарахування та сплата штрафів, пені не передбачена діючим тарифом на надання послуг, не закладена в розрахунок тарифу. Поповнення дохідної частини одного комунального підприємства за рахунок іншого не є можливим. У протилежному випадку відповідач, витративши кошти на виплату штрафів та пені повинен буде здійснювати перерахунки населенню за надані послуги. На підставі викладеного, відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими нормативно та документально та такими, що не відповідають дійсним обставинам, оскільки факт надання послуг з теплопостачання за договором у заявленому позивачем обсязі не підтверджений відповідними документальними доказами, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 03.01.2019р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст.ст. 233, 240, 241 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2017р. між Концерном "Міські теплові мережі" (теплопостачальна організація, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (споживач, відповідач у справі) укладено договір № 102581/1060/2017/03/пто купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (далі за текстом - договір), згідно з умовами якого теплопостачальна організація зобов`язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення (за Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 код 35.30.1 - пара та гаряча вода; постачання пари, гарячої води), споживачу, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду;

- кондиціювання - по замовленню споживача;

- інші технологічні потреби - по замовленню споживача.

Згідно з п. 3.2.6 договору відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 3.2.9 договору споживач зобов'язаний письмово сповіщати теплопостачальну організацію про будь-які зміни у своїй діяльності, що стосуються виконання договірних зобов'язань, зокрема: перехід права власності (користування) на об'єкт теплопостачання, розірвання договору оренди, зміну найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, керівника, статусу платника податків, ліквідацію, реорганізацію, зміну призначеної особи, відповідальної за теплове господарство, тощо, а також про зміну балансової належності теплових мереж споживача (субспоживача) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до п. 5.1 договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно з п. 5.4 - 5.5 договору, межа балансової належності та/або експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку №2 до договору та не може бути змінена в односторонньому порядку. При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електричних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки, сумнівні показники тощо), обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом згідно з договірними тепловими навантаженнями, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадках їх відсутності - відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору.

Відповідно до п. 6.2 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п. 6.3 договору).

Пунктом 6.4 договору визначено, що споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, сплатити на розрахунковий рахунок із спеціальним режимом використання теплопостачальної організації за спожиту в розрахунковому періоді теплову енергію та суму авансового платежу, розрахованого у відповідності до п. 6.5.

Згідно з п. 6.6 договору при перерахуванні коштів за теплову енергію у платіжному документі споживач повинен зазначати район міста, номер та дату даного договору. За наявності заборгованості за даним договором теплопостачальна організація зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за теплову енергію, відпущену у минулі періоди.

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, буд. № 2А, документи: рахунок на сплату за розрахунковий період з урахуванням суми авансового платежу; акт приймання-передачі теплової енергії за розрахунковий місяць (п. 6.7 договору).

Пунктом 6.7.1 договору сторони узгодили, що отриманий акт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання.

У разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов'язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1 договору строк. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийняті заперечень, теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений споживачем у судовому порядку (п. 6.7.2 договору).

Відповідно до п.п. 10.1, 11.2 договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладення сторонами письмової угоди про його розірвання. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між споживачем та теплопостачальною організацією, які виникли до його укладення - з 01.09.2016р. Певні умови договору можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України. Суперечки та розбіжності щодо виконання умов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються в порядку, встановленому законодавством України.

Доказів припинення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. сторонами в матеріали справи не надано.

Додатками 1а, 1б, 1в, 1г сторони визначили перелік об'єктів споживача (їх адреси), на які згідно договору теплопостачальна організація відпускатиме теплову енергію для опалення. Також у вказаних додаткових угодах сторонами узгоджено орієнтовану вартість теплової енергії, вказано площу приміщень та теплове навантаження на опалення.

26.07.2018р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно даної додаткової угоди, додаток до договору 1а сторонами виключено з договору, а додатки 1б, 1в, 1г викладено у новій редакції, внаслідок чого зменшилась кількість об'єктів відповідача, які потребують постачання теплової енергії для опалення. При цьому, сторони у вказаній додатковій угоді визначили дату щодо кожного об'єкту, з якої об'єкт теплопостачання виключено з договору.

Як зазначає у позові позивач, на виконання договору № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. ним у період: лютий 2017р.-квітень 2018р. здійснювалось постачання теплової енергії на об'єкти відповідача, зазначені у додатках до договору. Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2016-2017, 2017-2018 у м. Запоріжжя.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період на загальну суму 1677021,17 грн. (акт приймання-передачі за: лютий 2017р. на суму 395962,75 грн., березень 2017р. на суму 226764,32 грн., вересень 2017р. на суму -20972,03 грн., жовтень 2017р. на суму 18690,17 грн., листопад 2017р. на суму 168830,57 грн., грудень 2017р. на суму 182454,91 грн., січень 2018р. на суму 296928,38 грн., лютий 2018р. на суму 239188,60 грн., березень 2018р. на суму 134048,66 грн., квітень 2018р. на суму 35124,84 грн.) та виставлені теплопостачальною організацією рахунки на вказані в актах суми.

Судом встановлено, що на кожному з актів приймання-передачі теплової енергії (за спірний період) зазначено, що один примірник оформленого належним чином акту підлягає поверненню Теплопостачальній організації. У разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни акт вважається погодженим.

Отримання відповідачем вказаних актів підтверджується реєстрами отримання документів за відпущену теплову енергію Філії Концерну «МТМ» Дніпровського району та визнано представником відповідача в судовому засіданні 03.01.2019р.

Доказів направлення на адресу позивача заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії, відповідачем в матеріали справи не надано. Акти залишились з боку відповідача не підписаними, у зв'язку з чим позивач вважає їх погодженими відповідно до п. 6.7.2 договору.

З урахуванням укладеної між сторонами додаткової угоди № 1 від 26.07.2018р. до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р., позивачем здійснено коригування обсягів відпущеної відповідачу у спірному періоді теплової енергії на загальну суму -43889,39 грн., внаслідок чого вартість поставленої теплової енергії зменшилась. Згідно розрахунку позивача (Т.2; а.с.18), теплопостачальною організацією кориговано нарахування вартості спожитої відповідачем теплової енергії: у лютому 2017р. на суму -7111,63 грн. (395962,75 грн.-7111,63 грн.=388851,12 грн.); у березні 2017р. на суму -3631,42 грн. (226764,32 грн.-3631,42 грн.=223132,90 грн.); у жовтні 2017р. на суму -303,31 грн. (18690,17 грн.-303,31 грн.=18386,86 грн.); у листопаді 2017р. на суму -10735,67 грн. (168830,57 грн.-10735,67 грн.=158094,90 грн.); у грудні 2017р. на суму -3836,50 грн. (182454,91 грн.-3836,50 грн.=178618,41 грн.); у січні 2018р. на суму -2478,56 грн. (296928,38 грн.-2478,56 грн.=294449,82 грн.); у лютому 2018р. на суму -7825,45 грн. (239188,60 грн.-7825,45 грн.=231363,15 грн.); у березні 2018р. на суму -6125,14 грн. (134048,66 грн.-6125,14 грн.=127923,52 грн.); у квітні 2018р. на суму -1841,71 грн. (35124,84 грн.-1841,71=33283,13 грн.)

Таким чином, із матеріалів справи слідує, що позивач у період: лютий 2017р.- квітень 2018р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1633131,78 грн.

Однак, зазначена сума в установлений договором строк відповідачем в повному обсязі не сплачена. За спірний період відповідачем здійснена лише часткова оплата по акту за лютий 2017р. в сумі 122595,02 грн. (25.05.2017р. - 38224,34 грн. та 05.10.2017р. - 84370,68 грн.). Тож, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену у спірному періоді теплову енергію складає 1510536,76 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору енергопостачання.

Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Вироблена теплова енергія постачається споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що проводиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. в сумі 1510536,76 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В даному випадку, відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Посилання відповідача на позбавлення можливості здійснити оплату за договором через не врегулювання між сторонами спірних питань щодо його умов (переліку об'єктів опалення) та нарахування позивачем більших обсягів теплової енергії ніж фактично використовується відповідачем, судом оцінюються критично, оскільки об'єкти теплопостачання, на які згідно умов договору, позивач взяв на себе обов'язок відпустити теплову енергію, а відповідач оплатити її вартість, чітко визначені сторонами в додатках до нього з зазначенням їх адреси, площі приміщень та теплового навантаження на опалення і до моменту внесення сторонами змін до договору цей перелік є чинним. Додатковою угодою № 1 від 26.07.2018р. до договору № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. сторонами уточнений перелік об'єктів теплопостачання, відповідачем відповідно до уточненого переліку об'єктів здійснено перерахунок вартості теплової енергії.

Щодо інших об'єктів, на які посилається відповідач, зокрема, за адресами: вул. Ак.Александрова, 9, вул. Дегтярьова, 5а, вул. Зернова, 34, вул. Мурманська, 3а - зміни до договору сторонами не внесено, вони значаться в додатку 1г об'єктів теплопостачання, який є чинним. Як зазначає сам відповідач, про вибуття цих об'єктів з відання КП «Наше місто» він дізнався у серпні 2018 року, відповідно у період за який позивачем стягується заборгованість: лютий 2017р.-квітень 2018р. відповідач в порядку п. 3.2.9 договору до позивача не звертався. Доказів ініціювання внесення змін до договору щодо цих об'єктів в судовому порядку відповідачем суду не надано.

На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 1510536,76 грн. за поставлену у період: лютий 2017р.-квітень 2018р. теплову енергію підлягає задоволенню.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов'язання, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 57199,05 грн. за загальний період: з 20.11.2017 по 20.04.2018р.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2.10 договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. передбачено, що за порушення споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4. цього договору, останній сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 до ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем пеню нараховано по актам приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2017р., листопад 2017р., грудень 2017р., січень 2018р., лютий 2018р., березень 2018р. (по кожному акту окремо), з врахуванням положень п. 6.4. договору. В той же час, за розрахунком суду вірним розміром пені за загальний період: з 20.11.2017 по 20.04.2018р. є сума 57199,04 грн. Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 57199,04 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 22221,93 грн. нарахованих за загальний період: з 20.03.2017р. по 20.04.2018р. та втрати від інфляції в сумі 79977,40 грн. за період: квітень 2017р. - березень 2018р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що правильним розміром 3% річних, за заявлений позивачем період, є сума 22209,70 грн., яка і підлягає стягненню. В інший частині вимог про стягнення 3% річних судом відмовляється. Вірним розміром втрат від інфляції за період: квітень 2017р. - березень 2018р. є сума 79900,29 грн., тож вимоги про стягнення втрат від інфляції судом також задовольняються частково в сумі 79900,29 грн.

Слід зазначити, що при здійснені перерахунку 3% річних та пені, судом не враховувались положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки вказане правило стосується строку, а умовами договору № 102581/1060/2017/03/пто від 17.03.2017р. був визначений термін оплати, адже договір містить посилання на календарну дату - до двадцятого числа місяця, що відповідає поняттю "термін", викладеному в ч.2 ст. 252 ЦК України - термін визначається календарною датою (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Вищого господарського суду України від 15.02.2017р. у справі № 910/13163/16).

Коригування розрахунків 3% річних, втрат від інфляції та пені судом здійснено за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство".

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 1510536,76 грн. основного бору, в сумі 57199,04 грн. пені, в сумі 79900,29 грн. втрат від інфляції, в сумі 22209,70 грн. 3% річних. В іншій частині позову суд відмовляє з огляду на необґрунтованість.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача та відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 25047,69 грн. судового збору. Враховуючи подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, зайво сплачена сума судового збору в розмірі 943,67 грн. підлягає поверненню Концерну "Міські теплові мережі" за його клопотанням в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір" відповідною ухвалою суду.

Крім того, у відповідності до ст. 129 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача понесені позивачем поштові витрати в сумі 22,92 грн.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Згідно наданого позивачем фіскального чеку від 04.09.2018 р., вартість здійсненого позивачем поштового відправлення (копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача), складає суму 22,92 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, код за ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, код за , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957) суму 1510536 (один мільйон п'ятсот десять тисяч п'ятсот тридцять шість) грн. 76 коп. основного боргу.

Стягнути з Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, код за ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, код за , п/р № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957) суму 57199 (п'ятдесят сім тисяч сто дев'яносто дев'ять) грн. 04 коп. пені, суму 79900 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) грн. 29 коп. втрат від інфляції, суму 22209 (двадцять дві тисячі двісті дев'ять) грн. 70 коп. 3% річних, суму 25047 (двадцять п'ять тисяч сорок сім) грн. 69 коп. витрат зі сплати судового збору та суму 22 (двадцять дві) грн. 92 коп. поштових витрат.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - « 08» січня 2019 р.

Суддя М.В. Мірошниченко