РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2019Справа № 910/15426/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Тиндиченко Ольги Іванівни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1)

до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04211, м. Київ, вул. Йорданська, буд. 11-А; ідентифікаційний код: 37445442)

про стягнення 107 886, 00 грн.

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Тиндиченко Ольга Іванівна з позовом до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості в розмірі 107 886, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним було виконано обумовлене умовами договору зобов'язання щодо надання послуг з організації гарячого харчування, проте, відповідач в порушення договірних зобов'язань оплати отриманих послуг не здійснив, внаслідок чого в останнього й виникла заборгованість 107 886, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 21.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15426/18, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/15426/18 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2018 Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Тиндиченко Ольги Іванівни (далі - учасник) був укладений договір № 1503-2П за умовами якого учасник зобов'язується у 2018 році надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.2., 1.3. та 1.4. договору передбачено, найменування послуги: послуги з організації гарячого харчування в НВК № 157 (ДК 021:2015:55520000-1 - кейтерингові послуги) (надалі - послуги). Найменування (перелік) та вартість послуги, зазначені в розрахунку вартості послуги (додаток № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Обсяги закупівлі послуги можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника.

Замовник зобов'язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором (п. 1.5. договору).

Відповідно до п. 2.1 учасник зобов'язується надати послуги із дотриманням норм харчування, якість яких відповідає умовам встановленим згідно з тендерною документацією торгів замовника та відповідно чинного законодавства.

У випадку виявлення замовником під час надання послуг учасником порушень щодо дотримання норм харчування, використання асортименту продуктів, що не узгоджений із замовником, приготовлене харчування не підлягає вжитку та має бути негайно замінено учасником за свій рахунок (п. 2.2. договору).

Згідно п. 3.1. та 3.2. договору орієнтовна ціна цього договору на 2018 рік становить 1 210 040,00 гри. (один мільйон двісті десять тисяч сорок гри. 00 коп.) без ПДВ, яка визначається згідно розрахунку вартості послуги (додаток № 1). Остаточна ціна договору визначається за підсумком заявок, поданих і оплачених замовником учаснику протягом строку дії цього договору.

Пунктами 4.3., 4.4. та 4.5. договору передбачено, що Бюджетні зобов'язання замовника за цим договором виникають в межах затверджених кошторисних призначення. Замовник проводить розрахунки з учасником у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через УДКСУ у Оболонському районі ГУ ДКСУ у м. Києві. У випадку затримки оплати послуги замовником, як бюджетною державною установою (через відсутність коштів на розрахунковому рахунку), замовник зобов'язується провести оплату наданих учасником послуг протягом 14-ти банківських днів з дня надходження коштів на свій рахунок.

Місце надання послуги: 04210, Україна, Київ, проспект Оболонський ,12-В. Термін надання послуги: до 31.12.2018 (п. 5.2. та 5.3. договору).

Умовами п. 7.1. договору унормовано, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31.12.2018, а в частині оплати - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

Позивач вказує, що на виконання умов договору з організації гарячого харчування Фізичною особою-підприємцем Тиндиченко Ольгою Іванівною було надано, а Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято послуги з організації гарячого харчування на суму 107 886, 00 грн.

Таким чином, як зазначає про це позивач, останній має право отримати, а відповідач зобов'язаний сплатити 107 886, 00 грн.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує про те, що відповідач в порушення зобов'язань обумовлених умовами договору, оплати за надані послуги з організації гарячого харчування не здійснив, внаслідок чого внаслідок чого в останнього й виникла заборгованість 107 886, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 1503-2П від 22.03.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як про це вказує позивач, та що у свою чергу підтверджується наявним в матеріалах справи актом № 14 від 05.11.2018 про надання послуг по гарячому харчуванню учнів НВК № 15 Оболонського району в період з 01.10.2018 по 26.10.2018 були надані послуги з організації гарячого харчування на загальну суму 107 886, 00 грн.

Суд зазначає, що вказаний акт був підписаний сторонами та скріплений печатками установ без будь яких зауважень.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.10.2018 по 26.10.2018 згідно договору № 1503-2П від 22.03.2018, згідно якого заборгованість по розрахункам становить 107 886, 00 грн. Вказаний акт також підписаний сторонами та скріплений печатками установ.

Таким чином, судом погоджується з доводами позивача, що останнім виконано зобов'язання належним чином, зокрема, надано послуги замовнику по гарячому харчуванню учнів НВК № 15 Оболонського району на загальну суму 107 886, 00 грн.

В матеріалах справи міститься претензія за вих. № 751-р від 07.11.2018 про сплату заборгованість в сумі 107 886, 00 грн.

В той час, суд вказує, що будь яких доказів про сплату вказаної заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, п. 6.1. договору закріплено, що замовник зобов'язаний прийняти та оплатити послуги на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, з огляду на те, що в матеріалах справи наявний актом № 14 про надання послуг по гарячому харчуванню учнів НВК № 15 Оболонського району в період з 01.10.2018 по 26.10.2018, що підписаний сторонами 05.11.2018 без зауважень та скріплений печатками, то за таких підстав, строк виконання зобов'язань замовником щодо оплати послуг є таким, що настав.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання та не спростував заявлених позовних вимог, то за таких підстав суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання, що обумовлені договором № 1503-2П від 22.03.2018 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення суми заборгованості в розмірі 107 886, 00 грн. є обґрунтованою та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Тиндиченко Ольги Іванівни задовольнити.

2. Стягнути з Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04211, м. Київ, вул. Йорданська, буд. 11-А; ідентифікаційний код: 37445442) на користь Фізичної особи-підприємця Тиндиченко Ольги Іванівни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) заборгованість за надані послуги в розмірі 107 886 (сто сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 21.01.2019

Суддя Д.О. Баранов