АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1496/13
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

Представники учасників справи у судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2018

по справі №916/1496/13

за заявою Фізичної особи-підприємця Симоненка Олега Петровича

до Фізичної особи-підприємця Ковтун Наталії Василівни

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.06.2013 порушено провадження у справі за заявою Фізичної особи-підприємця Симоненка Олега Петровича (далі - ФОП Симоненко О.П.) про визнання банкрутом Фізичної особи-підприємця Ковтун Наталії Василівни (далі - ФОП Ковтун Н.В.), визнано грошові вимоги ФОП Симоненко О.П. до ФОП Ковтун Н.В. у сумі 386 722,87грн. та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 26.06.2013 визнано банкрутом ФОП Ковтун Н.В. банкрутом, відкрито відносно ФОП Ковтун Н.В. ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором ФОП Ковтун Н.В. призначено арбітражного керуючого Вудуд Гаррі Ігоровича, тощо.

У вересні 2018 арбітражний керуючий Вудуд Гаррі Ігорович звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою в якій просив на виконання припису ч.1 ст.91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» накласти арешт на майно, а саме об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_4, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_5, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартира №3, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартира №4.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2018 задоволено заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Вудуда Г.І. про накладання арешту на майно, забезпечено вимоги кредиторів шляхом накладання арешту на майно, а саме об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_4, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_5, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартира №3, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартира №4.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилаючись на приписи ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначив, що задля уникнути незаконних дій по відчуженню майна та його захисту, а також недопущення порушення прав кредиторів необхідно вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно.

Не погодившись з даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_1 з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2018 про накладення арешту по справі №916/1496/13 за заявою ФОП Симоненко О.П. до ФОП Ковтун Н.В. про визнання банкрутом скасувати та ухвалити по справі постанову, якою заяву про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що грубо порушує права та законні інтереси апелянта.

Так за твердженням апелянта ОСОБА_1 є власником квартири від №4 у АДРЕСА_1 з 2014 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Апелянт вважає, що приймаючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції не було належним чином досліджено факт того, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2, ніколи не входило до складу ліквідаційної маси та не належало ФОП Ковтун Н.В. на праві власності.

Посилаючись на приписи ч.1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" апелянт зазначає, що законом чітко визначено, що до складу ліквідаційної маси можу бути включено лише майно, що належить боржникові на праві власності або повного господарського відання. Проте, факт наявності права власності на квартиру АДРЕСА_2 у боржника, ліквідатором жодним чином не доведено. Крім того, ліквідатором Вудуд Г.І. було зазначено, що на теперішній час ним вживаються заходи щодо повернення майна у власність ФОП Ковтун Н.В.

Також, за твердженням скаржника, рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №520/1068/16-ц, яке набрало законної сили 06.02.2017, відмовлено у задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого Вудуд Г.І. ліквідатора ФОП Ковтун Н.В. до ОСОБА_1, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння, визнання та реєстрації права власності на квартиру за Ковтун Н.В. Вказаним рішенням, як стверджує апелянт, встановлено, що Ковтун Н.В. не є та ніколи не була власником квартири АДРЕСА_2, а відтак відсутні підстави для витребування вказаної квартири з володіння.

Відтак, апелянт вважає, що квартира АДРЕСА_2 не увійшла та не могла увійти у склад ліквідаційної маси ФОП Ковтун Н.В., а відтак у суду першої інстанції відсутні підстави для накладення арешту на майно.

На вказані обставини, як стверджує апелянт, суд першої інстанції уваги не звернув та не вжив жодних заходів направлених на встановлення правового статусу майна, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1496/13 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2018

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 призначено справу до розгляду на 14.01.2019.

У судове засідання представники учасників справи не з'явились, про причини нез'явлення суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду справи про що свідчать наявні повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Отже, вказаними приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко визначено, судом вживаються заходи для забезпечення майна, зокрема, шляхом накладення арешту на конкретне рухоме майно саме боржника.

Так звертаючись до суду першої інстанції з заявою про накладення арешту на майно арбітражним керуючим зазначено, що вказані об'єкти нерухомості перебувають у чужому незаконному володінні третіх осіб на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2014 у справі №520/17968/13-ц, скасованого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.12.2014.

Як відзначив заявник ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2015 у справі №520/17968/13-ц цивільну справу за позовом третьої особи, яка вже зареєструвала за собою вищевказані активи та встигла їх перепродати, про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. За твердженням заявника, на даний час триває розгляд позовів ліквідатора боржника з повернення вищевказаних активів з чужого незаконного володіння у Верховному суді України, який розглядає справу без виклику сторін та без повідомлення про дату розгляду справи. Окрім того, заявник зазначає, що Цивільним процесуальним кодексом України на цій стадії не передбачена можливість накладення арештів, обтяжень та заборон на предмет позову. У той же час, як стверджує заявник, існує загроза відчуження активі іншим власником. Отже, з метою захисту майна, яке незаконно вибуло з ліквідаційної маси боржника та яким незаконно, на думку ліквідатора, володіють треті особи, арі бражний керуючий Вудуд Гаррі Ігорович просить накласти арешт на майно.

У відповідності до приписів ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з цим звертаючись до суду першої інстанції з заявою про накладення арешту на майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_2, арбітражним керуючим не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що вказане майно належить боржнику ФОП Ковтун Н.В. на праві власності.

Згідно з ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Отже, до складу ліквідаційної маси може бути включено лише майно, що належить боржнику на праві власності або повного господарського відання.

Проте наявні матеріали справи не містять, а арбітражним керуючим при зверненні з заявою про накладення арешту на майно не надано доказів на підтвердження того, що ФОП Ковтун Н.В. належить на праві власності квартира АДРЕСА_2.

Судова колегія також відзначає, що у відповідності до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так у рішенні Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 у справі №520/1068/16-ц за позовом арбітражного керуючого Вудуд Гаррі Ігоровича ліквідатора фізичної особи-підприємця Ковтун Наталії Василівни до ОСОБА_1, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання та реєстрації права власності, встановлено, що Ковтун Н.В. не була власником котеджу АДРЕСА_1 та не є власником квартири АДРЕСА_3.

Таким чином, господарським судом Одеської області при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_2 неповно з'ясовано обставини щодо належності вказаного майна боржнику на праві власності, у зв'язку з чим обставини, які господарський суд визнав доведеними, а саме можливість задоволення заяви арбітражного керуючого та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 є недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 є такою, що не відповідає приписам чинного законодавства. Разом з цим, з огляду на те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2018 скасовано арешт накладений ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2018 на майно,зокрема, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_4, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_5, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартира №3, апеляційна скарга на підставі ст. 277 ГПК України підлягає задоволенню частково, ухвала господарського суду Одеської області від 11.09.2018 у справі №916/1496/13 в частині накладення арешту на майно, а саме об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартиру №4 скасуванню із відмовою у задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Вудуда Г.І. про накладання арешту на вказане майно.

Керуючись статтями 240, 271, 275, 280, 282Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.09.2018 у справі №916/1496/13 в частині накладення арешту на майно, а саме об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартиру №4 - скасувати.

У задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Вудуда Г.І. про накладання арешту на майно, а саме об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_6, квартиру №4 - відмовити.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.01.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Таран С.В.