РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/735/18

Суддею Господарського суду Чернігівської області Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами загального позовного провадження розглянуто справу

Позивач за первісним позовом: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум», вул. Бастіонна, 1/36, м. Київ, 01014

Відповідач за первісним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк», вул. Шевченка, 6, с. Лихачів, Носівський район, Чернігівська область, 17111

предмет спору: про звернення стягнення на предмет застави вартістю 2122057,00грн

Позивач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк», вул. Шевченка, 6, с. Лихачів, Носівський район, Чернігівська область, 17111

Відповідач за зустрічним позовом: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум», вул. Бастіонна, 1/36, м. Київ, 01014

предмет спору: про визнання договорів застави припиненими та зобов'язання вчинити дії

представники сторін:

від позивача за первісним позовом (від відповідача за зустрічним позовом): Срібний В.А. - адвокат, ордер серія АА № 095230; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 210, виданий 06.07.2001;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Кривошей Є.В. довіреність від 10.05.2018 б/н, адвокат; договір про надання правничої допомоги від 15.12.2017; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000089 від 15.12.2016; Калінін І.М. - довіреність від 21.05.2018 б/н, адвокат

У судовому засіданні 16.01.2019 Господарським судом Чернігівської області на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

02.10.2018, до Господарського суду Чернігівської області, надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» про звернення стягнення на предмет застави вартістю 2122057,00грн.

Згідно заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум» (надалі - Банк), з урахуванням внесених змін та доповнень, просило суд в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (надалі - Товариство) перед ним за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та додаткових договорів до нього, а саме: № 1 від 26.11.2014, № 2 від 25.12.2014, № 3 від 16.01.2015, № 4 від 26.02.2015, № 5 від 17.04.2015, № 6 від 14.07.2015, № 7 від 25.12.2015, № 8 від 14.01.2016 та № 9 від 16.06.2017 в загальній сумі заборгованості, яка станом на 17.08.2018 склала 1336722 доларів США 90 центів, що відповідно до курсу НБУ на вказану дату становить 36987835,24грн (1 долар США дорівнює 27,670533грн), з якої сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1300000,00 доларів США, що станом на 17.08.2018 відповідно по курсу НБУ становить 35971692,90грн (1 долар США дорівнює 27,670533грн) та сума простроченої заборгованості по процентам 36722 долара США 90 центів, що станом на 17.08.2018 відповідно до курсу НБУ становить 1016142,22грн (1 долар США дорівнює 27,670533грн), - звернути стягнення на предмет застави загальною вартістю 681127,00грн (сума заявлена до стягнення) за договором застави № 92/КЛ/14-3/4, укладеним між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ Агрофірма «Маяк» та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А за реєстровим номером 4, встановивши спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності ФОП Марковим Д.М. згідно звіту про експертну оцінку ринкової вартості сільськогосподарської техніки, складеного 22.08.2018, та звернути стягнення на предмет застави загальною вартістю 1440930,00грн (сума заявлена до стягнення) за договором застави № 92/КЛ/14-3/5 укладеним 14.01.2016 між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ Агрофірма «Маяк» встановивши спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності ФОП Марковим Д.М. згідно звіту про експертну оцінку ринкової вартості сільськогосподарської техніки, складеного 22.08.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами статей 525, 526, 589, 590, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), частиною 6 статті 20 Закону України «Про заставу» та статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2018 відкрито провадження у справі № 927/735/18 за позовом Банку до Товариства про звернення стягнення на предмет застави вартістю 2122057,00грн, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 31.10.2018

Товариство, відзивом на позов проти задоволення позовних вимог заперечило у повному обсязі, одночасно, подало до суду зустрічну позовну заяву, якою з урахуванням змісту заяви від 21.11.2018, просило суд:

- визнати договір застави № 92/КЛ/14-3/4 від 14.01.2016 укладений між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ Агрофірма «Маяк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. за реєстровим номером 4 таким, що припинений;

- зобов'язати ПАТ КБ «Преміум» подати заяву державному реєстратору про припинення обтяження за договором застави № 92/КЛ/14-3/4 від 14.01.2016, яке внесене до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстровим записом № 15658845;

- визнати договір застави № 92/КЛ/14-3/5 від 14.01.2016 укладений між ПАТ КБ «Преміум» та ТОВ Агрофірма «Маяк» таким, що припинений;

- зобов'язати ПАТ КБ «Преміум» подати заяву державному реєстратору про припинення обтяження за договором застави № 92/КЛ/14-3/5 від 14.01.2016, яке внесене до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстровим записом № 15659260.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані приписами статей 11, 15, 16, 182, 203, 316, 317, 321, 509, 526, 546, 575, 591, 593, 598 ЦК України, статей 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та статті 28 Закону України «Про заставу».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2018 прийнято зустрічний позов до розгляду та відкрито провадження шляхом об'єднання з первісним позовом в одне провадження; підготовче судове засідання зі спільного розгляду первісного та зустрічного позовів судом відкладено на 28.11.2018.

До початку підготовчого судового засідання на адресу Господарського суду Чернігівської області від Банку у строк, встановлений ухвалою суду від 31.10.2018, надійшли відповідь на відзив за первісним позовом та відзив на зустрічний позов разом з доказами їх направлення на адресу Товариства.

Виходячи із змісту відповіді на відзив на первісний позов та відзиву на зустрічний позов, які є ідентичними за своїм змістом, Банк підтримав позовні вимоги за первісним позовом та заперечив проти задоволення зустрічного позову зазначивши, що набуття ним у позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2017 в рахунок часткового погашення заборгованості позичальника - ТОВ Агрофірма «Маяк» за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 не свідчить про припинення зобов'язань Товариства за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 оскільки його заборгованість не була повністю погашена за рахунок вартості іпотечного майна, набутого Банком у приватну власність 20.06.2018.

Банк зазначив, що загальна вартість набутого ним іпотечного майна склала 8630870,93грн відповідно до чинного звіту про експертну оцінку ринкової вартості нежитлової нерухомості, складеного 09.04.2018 суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Марковим Д.М., та в подальшому була зарахована Банком з урахуванням умов п. 2.12. кредитного договору, в рахунок погашення заборгованості Товариства по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14.

Зокрема, Банк вважає невірним тлумачення Товариством змісту частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку», оскільки вказана норма не передбачає повного автоматичного припинення зобов'язання, яке забезпечене іпотекою, у разі якщо іпотекодержатель скористався своїм правом на задоволення вимог у позасудовому порядку на підставі окремого договору або на підставі застереження в іпотечному договорі оскільки, дана норма вказує лише на недійсність вимог стосовно основного зобов'язання в тій його частині, в якій останнє було погашено за рахунок предмету іпотеки.

Також, Банк звертає увагу суду на те, що його вимоги як кредитора за договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 були забезпечені не лише іпотечним договором від 16.06.2017, а й одночасно договорами застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5, і саме загальна вартість всього майна переданого Товариством за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 забезпечувала виконання взятих останнім на себе зобов'язань за даним кредитним договором.

У підготовчому судовому засіданні 28.11.2018 за клопотанням Товариства судом продовжено ТОВ Агрофірмі «Маяк» процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 31.10.2018, для подачі заперечень на відповідь на відзив за первісним позовом та відповіді на відзив за зустрічним позовом. Перелічені документи разом з доказами їх направлення другій стороні залучені судом до матеріалів справи.

Як вбачається зі змісту наданих Товариством документів, які є ідентичними за своїм змістом, останнє заперечило проти задоволення первісного позову та підтримало зустрічний позов посилаючись на завершення Банком позасудового врегулювання спору шляхом набуття ним у власність предметів іпотеки переданих йому Товариством в якості забезпечення кредитних зобов'язань за договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14. З наведених підстав Товариство вважає, що будь-які наступні вимоги кредитора щодо виконання ним зобов'язань за вказаним правочином є недійсними. На думку ТОВ Агрофірми «Маяк», зобов'язання за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 є припиненими, і як наслідок, припиненою є застава за договорами від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5.

Обґрунтовуючи свою позицію Товариство посилається на приписи частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку», а також на правові висновки Верховного Суду, зокрема, в постанові від 19.04.2018 у справі № 910/9508/17. Також, звертає увагу суду на безпідставність нарахування Банком відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 після 19.06.2017, що, на його думку, є датою остаточного повернення кредиту, враховуючи зміст п. 6 додаткової угоди № 9 від 16.06.2017 до кредитного договору та беручи до уваги факт невнесення сторонами відповідних змін до договору застави від 14.06.2016 за № 92/КЛ/14-3/4.

Враховуючи намір ПАТ «КБ «Преміум» подати заперечення на відповідь на відзив за зустрічним позовом, судом, в порядку статей 167, 184 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) встановлено останньому строк до 10.12.2018 для подання зазначених документів разом з докази їх направлення на адресу Товариства, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання 28.11.2018. З огляду на зазначені обставини, судом, у підготовчому судовому засіданні 28.11.2018 оголошено перерву до 12.12.2018.

12.12.2018, через канцелярію Господарського суду Чернігівської області, Банком подано заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. У підготовчому судовому засіданні 12.12.2018 повноважним представником Банку заявлено усне клопотання про продовження процесуального строку для подання до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Дане клопотання судом задоволено, заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву залучено судом до матеріалів справи.

У даних запереченнях Банк підтримав правову позицію наведену ним у відзиві на зустрічну позовну заяву, а також у відповіді на відзив на первісний позов, та просив суд при винесені рішення врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 910/2535/18.

Товариством, у підготовчому судовому засіданні 12.12.2018, подано до суду письмові пояснення по суті спору, в яких останнє поставило під сумнів правомірність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 проведеного Банком станом на 17.08.2018 (наявний у матеріалах справи) у зв'язку з чим ним заявлено клопотання про зобов'язання позивача за первісним позовом надати детальний розрахунок такої заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.12.2018 клопотання Товариства відхилено та встановлено останньому строк до 04.01.2019 для подачі до суду контррозрахунку заборгованості позичальника за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14.

Вищевказаною ухвалою суду строк підготовчого провадження продовжено на 30 календарних днів - до 17.01.2019, з ініціативи суду на підставі частини 3 статті 177 ГПК України; підготовче судове засідання відкладено на 09.01.2019.

08.01.2019, на адресу Господарського суду Чернігівської області, від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшли письмові пояснення разом з контррозрахунком заборгованості позичальника за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14. Вказаний документ разом з доказами його направлення на адресу Банку залучено судом до матеріалів справи.

Враховуючи, що у підготовчому судовому засіданні 09.01.2019 були вирішені питання, передбачені частиною 2 статті 182 ГПК України, суд, на підставі п. 3 частини 2 статті 185 ГПК України постановив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.01.2019, про що виніс ухвалу від 09.01.2019.

У судовому засіданні 16.01.2019:

Повноважний представник Банку позовні вимоги за первісним позовом підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечив у повному обсязі.

Повноважний представник Товариства проти задоволення первісного позову заперечив у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав.

Обґрунтовуючи первісний позов, повноважний представник Банку зазначив, що у Товариства перед ним існує прострочена заборгованість за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та станом на 17.08.2018 становить 1336722 доларів США 90 центів, що відповідно до курсу НБУ на вказану дату складає 36987835,24грн (1 долар США дорівнює 27,670533грн), з якої сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1300000,00 доларів США, що станом на 17.08.2018 відповідно по курсу НБУ складає 35971692,90грн та сума простроченої заборгованості по процентам 36722 долара США 90 центів, що станом на 17.08.2018 відповідно до курсу НБУ становить 1016142,22грн.

Як ствердив представник Банку, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 14.01.2016 сторонами було укладено договори застави за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5. Беручи до уваги, що позичальник - ТОВ Агрофірма «Маяк» не виконало свої зобов'язання перед Банком за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, не повернуло кредит та не сплатило відсотки за користування кредитними коштами у встановлений строк, Банк вважає за необхідне в судовому порядку в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості Товариства звернути стягнення на предмети застави за договорами від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5, загальна вартість яких становить 2122057,00грн, встановивши спосіб їх реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, визначеною СОД ФОП Марковим Д.М. на підставі звітів про експертну оцінку ринкової вартості сільськогосподарської техніки, складених 22.08.2018.

Повноважний представник Товариства у судовому засіданні 16.01.2019 проти позиції Банку заперечив, вказавши що зобов'язання за договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, в тому числі зобов'язання з погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом/траншем, - припинилось 20.06.2018, з моменту звернення у позасудовому порядку Банком стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2017, укладеним сторонами в рахунок забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ Агрофірма «Маяк» перед ПАТ КБ «Преміум» за договором № 92/КЛ/14 від 15.10.2014.

Так, Товариство повідомило суд, що 20.06.2018 Банк звернувся до Чернігівської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» та на підставі рішень державного реєстратора Грибанової Ю.П. зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2017. На підтвердження наведених обставин ним до матеріалів справи надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Представник Товариства вказав, що відповідно до частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Завершення позасудового врегулювання спору в силу вимог наведеної норми передбачає недійсність зобов'язань як до іпотекодавця, так і до майнового поручителя або до будь-якої іншої особи відповідальної перед кредитором, оскільки останнім обрано саме позасудовий спосіб врегулювання, визначений статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».

Відтак, на думку представника Товариства, недійсність такого елементу змісту зобов'язального правовідношення, як право кредитора вимагати від боржника або будь-якої іншої зобов'язаної особи виконання його обов'язку, призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього правовідношення в цілому, тобто, до припинення основного зобов'язання. Посилаючись на приписи статті 593 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та статті 28 Закону України «Про заставу» (надалі - ЗУ «Про заставу») представник Товариства вказав, що застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. З огляду на наведене наголосив, що Банк завершив позасудове врегулювання спору шляхом набуття у власність предметів іпотеки, переданих йому в якості забезпечення кредитних зобов'язань за договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, а тому будь-які наступні вимоги Банку щодо виконання Товариством зобов'язань за кредитним договором є недійсними, тобто зобов'язання за вказаним кредитним договором є припиненим, і як наслідок є припиненою застава за договорами застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5.

З наведених підстав Товариство просило суд відмовити у задоволенні первісного позову, визнати припиненими договори застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5 та зобов'язати ПАТ КБ «Преміум» подати заяви державному реєстратору про припинення обтяження за вказаними договорами, що внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Додатково, представник Товариства зазначив про відсутність у кредитора права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами з терміну (дати) остаточного повернення кредиту, що настав 19.06.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014, між ПАТ КБ «Преміум» (надалі - кредитодавець або Банк) та ТОВ Агрофірма «Маяк» (надалі - позичальник або Товариство) укладено кредитний договір № 92/КЛ/14 про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії (надалі - кредитний договір № 92/КЛ/14) за умовами якого, зокрема, п. 1.1., кредитодавець зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, а позичальник зобов'язався отримати кредит/транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом/траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором. Кредит надається позичальнику на поповнення оборотних коштів (п. 1.2. кредитного договору № 92/КЛ/14).

Додатковими договорами від 26.11.2014 за № 1, від 25.12.2014 за № 2, від 16.01.2015 за № 3, від 26.02.2015 за № 4, від 17.04.2015 за № 5, від 25.12.2015 за № 7, від 14.01.2016 за № 8 та від 16.06.2017 за № 9 до кредитного договору № 92/КЛ/14, сторони неодноразово змінювали ліміт кредитної лінії, термін остаточного повернення кредиту, а також відсоткову ставку за користування кредитними коштами, встановлену пунктами 1.1.1.-1.1.3. кредитного договору.

Згідно додаткового договору № 9 від 16.06.2017 до кредитного договору № 92/КЛ/14 сторони змінили редакцію п. 1.1.1. та п. 1.1.2. кредитного договору та встановили, що ліміт кредитної лінії становить 1300000,00 доларів США. Термін (дата) остаточного повернення кредиту 14.06.2018 включно, якщо такий термін не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або чинним законодавством України.

Позичальник, шляхом підписання цієї угоди, зобов'язався погашати кредит/транш за наступним графіком зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією, а саме: у період з 16.06.2017 по 27.02.2018 (включно) ліміт за кредитною лінією становить 1300000,00 доларів США, сума до погашення кредиту протягом вказаного періоду становить 100000,00 доларів США; у період з 28.02.2018 по 29.03.2018 (включно) ліміт за кредитною лінією - 1200000,00 доларів США, сума до погашення протягом вказаного періоду - 100000,00 доларів США; у період з 30.03.2018 по 26.04.2018 (включно) ліміт за кредитною лінією - 1100000,00 доларів США, сума до погашення протягом вказаного періоду - 100000,00 доларів США; у період з 27.04.2018 по 14.06.2018 (включно) ліміт за кредитною лінією - 1000000,00 доларів США, сума до погашення протягом вказаного періоду - 1000000,00 доларів США.

При цьому, виходячи з умов п. 6 даної додаткової угоди, сторони погодили, що позичальник, у тому числі зобов'язується забезпечити внесення відповідних змін до всіх договорів забезпечення в строк до 16.06.2017 включно, крім договору поруки № 92/КЛ/14/П від 15.10.2014, зміни до якого необхідно внести не пізніше 26.06.2017 включно. У разі повного або часткового невиконання зазначених умов, термін остаточного повернення кредиту та погашення в повному обсязі заборгованості за цим кредитним договором є 19.06.2017 включно та 27.06.2017 включно, в разі невиконання зазначеної вище умови щодо внесення відповідних змін в договір поруки № 92/КЛ/14/П від 15.10.2014.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами не було дотримано вимог п. 6 додаткової угоди № 9 від 16.06.2017, відповідні зміни до договору застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 внесені не були.

Пунктом 2.1. кредитного договору № 92/КЛ/14 сторони узгодили, що кредитодавець відкриває позичковий рахунок № 6043, на якому обліковується кредит/транш кредиту наданий за цим договором, погашення кредиту/траншу кредиту, а також дострокове погашення кредиту/траншу кредиту, якщо таке буде. Такий позичковий рахунок є для позичальника обов'язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути кредитору. Кошти кредиту/траншу в межах ліміту за кредитною лінією надаються у безготівковій формі після укладення договорів забезпечення, зазначених у п. 1.3. цього договору (п. 2.2. кредитного договору № 92/КЛ/14). Моментом (днем) надання кредиту/траншу кредиту вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, визначені відповідно до умов п. 2.2. цього договору та підтверджуються випискою з позичкового рахунку (п. 2.5. кредитного договору № 92/КЛ/14).

На виконання умов кредитного договору № 92/КЛ/14 та додаткових договорів до нього кредитор перераховував грошові кошти (у валюті - долари США) траншами в межах кредитної лінії на позичковий рахунок позичальника № 6043, що підтверджується банківськими виписками по позичковому рахунку відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) за період з 15.10.2014 по 16.08.2018.

За умовами п. п. 2.4. та 2.6. кредитного договору № 92/КЛ/14 позичальник здійснює повернення кредиту/траншу кредиту у валюті кредиту/траншу кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому позичковий рахунок не пізніше терміну (строку) вказаного в п. 1.1.2. цього договору. Моментом (днем) повернення кредиту/траншу кредиту/процентів/інших платежів відповідно до цього договору вважається день зарахування відповідних сум на позичковий рахунок та інші рахунки, зазначені в цьому договорі та підтверджуються випискою з позичкового рахунку.

Судом встановлено, що граничний строк повернення кредиту за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 є таким, що настав.

Проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку до моменту фактичного повернення кредиту/траншу кредиту (в тому числі і за період прострочення терміну (строку) остаточного погашення кредиту/траншу кредиту, зазначеного в п. 1.1.2. цього договору). Проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.1.3. цього договору, або виходячи з розміру процентної ставки, зазначеної в п. 4.2. цього договору, у разі її застосування банком та/або зміни розміру процентної ставки, зазначеної в п. 4.5. цього договору, у разі застосування її банком (п. п. 2.7.1.-2.7.2. кредитного договору № 92/КЛ/14).

За умовами додаткових договорів № 1-9 до кредитного договору № 92/КЛ/14 сторонами погоджено, що у період з 15.10.2014 по 24.12.2015 діяла відсоткова ставка за користування кредитними коштами в розмірі 16 % (п.1.1.3. кредитного договору № 92/КЛ/14); у період з 25.12.2015 по 31.01.2016 - 14 % (п. 1.1.3 кредитного договору № 92/КЛ/14 в редакції додаткового договору від 25.12.2015 за № 7); та починаючи з 01.02.2016 - 12,4% (п. 1 додаткового договору від 16.06.2017 за № 9 до кредитного договору № 92/КЛ/14).

При цьому, пунктом 4.2. договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного погашення кредиту/траншу кредиту, сплати відсотків та комісій, визначених цим договором, процентна ставка за користування кредитними коштами, зазначена в п. 1.1.3. цього договору, збільшується на 10 процентних пунктів та за рішенням кредитодавця починає нараховуватися виходячи із зазначеного розміру. Шляхом підписання цього договору позичальник погоджується з розміром та порядком застосування збільшеного розміру процентної ставки. Зміна розміру процентної ставки в такому випадку не є односторонньою зміною процентної ставки.

Виходячи з умов п. п. 2.7.3.-2.7.8. та 2.8.4. кредитного договору № 92/КЛ/14, проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються у валюті кредиту/траншу кредиту не рідше одного разу в місяць та/або в останній робочий день місяця за період з дати першого перерахування коштів з позичкового рахунку по день, що передує даті нарахування (по останній календарний день поточного місяця), та надалі за період з дати попереднього нарахування (першого числа поточного місяця) по останній календарний день поточного місяця (по день, що передує даті нарахування), а також в день остаточного повернення кредиту/траншу кредиту. Якщо день нарахування процентів припадає на вихідний або святковий день, нарахування здійснюється у попередній перед таким днем банківський день.

Проценти за користування кредитом нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за кредитом/траншем кредиту виходячи із умови, що до розрахунку приймається 360 днів у році та календарна кількість днів у місяці. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються у валюті кредиту/траншу кредиту. Проценти за користування кредитом/траншем кредиту нараховуються виходячи із умови, що враховується перший день зарахування кредиту/траншу кредиту на відповідні рахунки, визначені відповідно до умов п. 2.2. договору, і не враховується день фактичного повернення кредиту/траншу кредиту в повному обсязі.

Нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день настання терміну (строку) остаточного повернення кредиту/траншу кредиту зазначеного у п. 1.1.2. кредитногодоговору, а у випадку якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом/траншем кредиту в такий день або здійснить дострокове повернення загальної суми заборгованості за кредитом/траншем кредиту - то нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом/траншем кредиту.

Відповідно до п. 2.8.1. кредитного договору № 92/КЛ/14 проценти нараховані за місяць відповідно до п. 2.7. цього договору позичальник зобов'язаний сплачувати на рахунок № 6043 відкритий у кредитодавця, щомісяця, не пізніше 05 робочого дня місяця, наступного за тим, за який вони нараховані. При цьому, якщо день сплати процентів припадає на вихідний або святковий (неробочий) день, сплата позичальником процентів здійснюється в наступний банківський день, що слідує за вихідним або святковим (неробочим) днем.

Виходячи зі змісту п. 1.3. кредитного договору № 92/КЛ/14 в редакції додаткового договору № 9 від 16.06.2017 сторони погодили, що виконання зобов'язань позичальника за цим договором, які полягають в поверненні кредиту/траншу кредиту, сплаті нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, забезпечуватиметься:

- порукою фізичної особи - ОСОБА_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_1 (надалі - поручитель) за договором поруки;

- заставою обладнання в кількості 46 одиниць, яке належить позичальнику на праві власності, за договором застави;

- наступною іпотекою об'єктів нерухомості, які належать позичальнику на праві власності, а саме: комплексу для очистки і сушки зерна, загальною площею 430,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; нежитлової будівлі - реммайстерні, загальною площею 612,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; адмінбудівлі, складу, загальною площею 2350,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; складу, загальною площею 2466,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за іпотечним договором.

За пунктом 3.2.6. кредитного договору № 92/КЛ/14 позивач має право звернути стягнення на предмет застави/іпотеки у разі неповернення позичальником кредиту/траншу кредиту в обумовлений п. 1.1.2. цього договору термін (строк) та/або несплати процентів, комісій, штрафних санкцій, інших належних платежів згідно з умовами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов п. 1.3 кредитного договору від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 сторонами в рахунок забезпечення вимог Банку за вказаним кредитним договором укладено наступні правочини:

14.01.2016, сторонами укладено договори застави за № 92/КЛ/14-3/4 та 92/КЛ/14-3/5, пунктом 1.3. яких передбачено, що за рахунок предметів застави, зазначених у п. 2.1. цих договорів застави заставодержатель (Банк) має право задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення вимог заставодержателя (Банку), передбачені умовами кредитного договору та договорів застави, включаючи: сплату (повернення) основної суми боргу (кредиту), процентів за користування кредитом, комісійних винагород (комісії), неустойки, інших платежів, а також будь-якого збільшення цих сум, передбачених умовами кредитного договору. При цьому, сторони домовились, що застава розповсюджується на будь-яке збільшення основного зобов'язання, встановленого кредитним договором, у тому числі у випадку збільшення розміру (суми) кредиту, процентів за користування кредитом, зміни строків сплати процентів за користування кредитом, зміни строків повернення кредиту та інших платежів; а також вимоги щодо відшкодування витрат на утримання, збереження та переміщення предметів застави, що зазначені в п. 2.1 договорів застави № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5 якщо таке збереження, утримання або переміщення проводиться за рахунок заставодержателя; збитки, завдані порушенням основного зобов'язання за кредитним договором та умов договорів застави; неотримані доходи, що понесені заставодержателем внаслідок неповного та/або несвоєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором; витрати пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням за кредитним договором, зверненням стягнення на предмети застави та їх реалізацію, включаючи судові витрати, державне мито, господарські витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам); інші документально підтверджені витрати заставодержателя, якщо вони будуть мати місце.

Застава, що виникає за договорами застави № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5, є забезпечувальним обтяженням.

Сторони оцінили предмети застави (визначили заставну вартість предметів застави) за договором застави № 92/КЛ/14-3/4 в сумі 540114,61грн та за договором застави № 92/КЛ/14-3/5 в сумі 10252194,99грн (п. 2.4 вказаних договорів).

Одночасно, з огляду на вимоги статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Банком було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмети забезпечувального обтяження згідно договорів застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5, про що свідчать витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 15658845 та № 15659260 (копії додані до матеріалів справи). Первісний запис про обтяження предметів застави за вказаними договорами був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на момент укладення відповідних договорів; інші обтяжувачі такого майна відсутні.

Також, 16.06.2017, в рахунок забезпечення вимог Банку за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, між сторонами укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 391 (надалі -іпотечний договір від 16.06.2017).

Виходячи з умов іпотечного договору від 16.06.2017, а саме п. п. 1.1.1. та 1.2., даний правочин забезпечує вимоги іпотекодержателя (Банку), що випливають з кредитного договору № 92/КЛ/14 на відкриття відкличної кредитної лінії від 15.10.2014 та всіх додаткових договорів до нього, укладених між іпотекодержателем (Банком) та Товариством, а також договорів про внесення змін і доповнень, що можуть бути укладені до нього в майбутньому (в тому числі, але не виключно, стосовно збільшення розміру процентів за користування кредитом, збільшення строку повернення кредиту, збільшення розміру (суми) кредиту, згідно умов якого позичальник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти у розмірі 1300000,00 доларів США в строк до 14.06.2018 (включно) (дата остаточного повернення кредиту/кредитних коштів), сплачувати проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 12,4%, сплачувати комісійну винагороду, неустойку (штраф, пеню), інші платежі в порядку та строки, передбачені кредитним договором, відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок порушення умов кредитного договору у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. У випадку продовження строків виконання зобов'язань за кредитним договором дія іпотеки, передбаченої цим договором, зберігається до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Сторони оцінили (визначили загальну заставну вартість) предмета іпотеки в сумі 55275967,91 грн, з яких: заставна вартість предмета іпотеки № 1 складає 4059928,77 грн (без ПДВ), заставна вартість предмета іпотеки № 2 - 5777663,50 грн (без ПДВ), заставна вартість предмета іпотеки № 3 - 22175851,63 грн (без ПДВ), заставна вартість предмета іпотеки № 4 - 23262524,01 грн (без ПДВ) (п. 2.4. іпотечного договору від 16.06.2017).

Як передбачено п. п. 2.8., 3.2.5., 3.2.8. іпотечного договору від 16.06.2017, на дату укладення вказаного договору предмети іпотеки № 1-4 обтяжені іпотекою та забороною відчуження ПАТ «КБ «Преміум» відповідно до умов іпотечного договору № 20/КЛ/15-І, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А., 28.04.2015 за реєстровим № 478. Згода ПАТ «КБ «Преміум» на укладення цього договору отримана, що підтверджується повідомленням № 01309/322 від 15.06.2017, виданим ПАТ «КБ «Преміум».

З наведеного слідує, що предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.06.2017 був переданий в наступну іпотеку тому ж обтяжувачу ПАТ «КБ «Преміум» за його попередньою згодою.

Судом встановлено, що одночасно з нотаріальним посвідченням іпотечного договору від 16.06.2017 на предмет іпотеки в цілому та окремі об'єкти нерухомого майна, що входять до складу предмету іпотеки, накладено заборону на відчуження, відомості про що внесено до відповідного реєстру (номери записів в реєстрі 392-395). Іпотека нерухомого майна за іпотечним договором від 16.06.2017 зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованих 22.07.2018 за № 131692279, 133143749, 133142143, 133146599 (додані до матеріалів справи).

Як ствердив Банк, станом на 17.08.2018, неповернута сума кредиту за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 становить 1300000,00 доларів США, еквівалентом 35971692,90грн (відповідно до курсу НБУ на вказану дату, згідно якого 1 долар США дорівнює 27,670533грн), несплачена сума відсотків за користування кредитними коштами за період з 15.10.2014 по 31.07.2018 - 36722,90 доларів США, еквівалентом 1016142,22грн (відповідно до курсу НБУ на вказану дату, згідно якого 1 долар США дорівнює 27,670533 грн).

За замістом положень статей 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

З огляду на зазначене, в межах первісного позову Банк просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 звернути стягнення на заставлене майно загальною вартістю 2122057,00грн, що забезпечують зобов'язання Товариства за даним кредитним договором згідно договорів застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому, обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Так, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.09.2018 у справі № 927/1149/17 залишеним в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018, відмовлено у позові ПАТ «КБ «Преміум» до ТОВ Агрофірма «Маяк» про стягнення заборгованості у сумі 1336722,90 доларів США (в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 36987835,24грн) за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14.

В межах справи № 927/1149/17, рішення по якій набуло законної сили, судом встановлено, що зобов'язання ТОВ Агрофірма «Маяк» перед ПАТ «КБ «Преміум» за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, у тому числі зобов'язання з погашення заборгованості за кредитом та плати за користування кредитом/траншем кредиту, - припинилось у повному обсязі, виходячи з наступного.

Положеннями статті 36 ЗУ «Про іпотеку» врегульовано питання щодо позасудового вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону (частина 3 статті 36 ЗУ «Про іпотеку»).

Відповідно статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з аналізу статей 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до зазначених норм Закону є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №916/5073/15). Також, застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб врегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно в договорі, про що зроблено правовий висновок у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №760/14438/15-ц.

Зі змісту п. 4.1.5. іпотечного договору іпотекодержатель має право за умови настання будь-якого або всіх наступних випадків вимагати дострокового виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору незалежно від настання строків виконання зобов'язання за кредитним договором, зокрема, у випадку невиконання або неналежного виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором (у тому числі, але не виключно, щодо повернення кредиту або його частини в строк, передбачений кредитним договором, та/або сплати процентів за користування кредитом або/та комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором).

Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) в порядку, передбаченому законом та розділом 6 цього договору.

У розділі 6 «Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації» іпотечного договору сторонами узгоджено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки (як в цілому так і на будь-яку його частину), його реалізацію та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки на свій розсуд у разі настання визначених цим договором випадків.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в розділі 7 цього договору, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 6.2. іпотечного договору).

У розділі 7 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» іпотечного договору сторонами узгоджено, що це застереження про задоволення вимог іпотекодержателя згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками для сторін є договором про задоволення вимог іпотекодержателя з моменту виконання іпотекодержателем усіх дій передбачених чинним законодавством України, і визначає один із можливих позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя без будь-якого додаткового погодження з боку іпотекодавця, а саме шляхом:

Набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, передбаченому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». При цьому, ціною придбання іпотекодержателем у власність предмету іпотеки є ринкова вартість предмету іпотеки, яка визначається незалежним суб'єктом оціночної діяльності, визначеним за вибором іпотекодержателя. Підписанням цього договору іпотекодавець та іпотекодержатель дійшли згоди про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя після спливу 40-денного строку з моменту надсилання письмової вимоги на адресу іпотекодавця - попередження про звернення стягнення на перемет іпотеки. У даному випадку цей договір буде виступати правовстановлюючим документом та правою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (п. 7.1.2. договору іпотеки).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2018, за Банком зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме комплекс для очистки і сушки зерна, нежитлову будівлю реммайстерню, адмінбудівлю, склади, які оцінено на момент підписання договору іпотеки в сумі 55275967,91грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.09.2018 у справі № 927/1149/17, залишеним в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 встановлено, що ПАТ «КБ «Преміум», на власний розсуд, самостійно обрав позасудовий спосіб захисту порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення його вимог як іпотекодержателя, що містяться в іпотечному договорі, здійснивши перереєстрацію права власності на вищезазначені об'єкти нерухомості. Позасудовий спосіб захисту порушеного права Банку завершено проведенням відповідної державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомості.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання відповідно до частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» є недійсними.

Також, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 927/1149/17 зазначено про недоведеність Банком наявності непогашеної заборгованості за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 після завершення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, оскільки звіт про оцінку ринкової вартості майна, складений 02.04.2018 суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Марковим Д.М. (що також наданий Банком до матеріалів справи № 927/735/18 в обґрунтування вартості набутого ним у власність іпотечного майна) не дає змоги достеменно встановити вірність припущень суб'єкта оціночної діяльності про зменшення вартості (знецінення) об'єктів нерухомості станом на 02.04.2018 до 8630870,93грн, тоді як в іпотечному договорі від 16.06.2017 значиться вартість предмета іпотеки в загальній сумі 55275967,91грн.

Обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 14.09.2018 у справі № 927/1149/17, залишеним у силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018, є преюдиційними при вирішенні даної справи, оскільки предметом розгляду у справі № 927/1149/17 було стягнення заборгованості у сумі 1336722,90 доларів США за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, у той же час предметом розгляду у справі № 927/735/18 - стягнення тієї самої заборгованості за тим самим кредитним договором однак за рахунок заставного майна.

З наведених підстав судом відхилено доводи Банку про непов'язаність справ № 927/1149/17 та № 927/735/18.

Таким чином, виходячи з того, що в силу вимог частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, суд дійшов висновку, що договірні зобов'язання ТОВ Агрофірма «Маяк» перед ПАТ «КБ «Преміум» за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14, в тому числі щодо погашення заборгованості за тілом кредиту та плати за користування відсотками припинились з 20.06.2018, тобто з моменту перереєстрації ПАТ «КБ «Преміум» права власності за іпотечне майно за договором іпотеки від 16.07.2016, про що в тому числі свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, датовані 20.06.2018 за № № 128269570, 128293429, 128312817, 128325712 (наявні в матеріалах даної справи).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 593 ЦК України з припинення основного зобов'язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави. Аналогічна норма міститься в статті 28 ЗУ «Про заставу».

Порядок внесення до державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується нормами Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2004 за № 830 (надалі - Порядок), Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 за № 73/5 (надалі - Інструкція).

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону України та частини 3 статті 44 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

За пунктом 24 Порядку після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Беручи до уваги, що з припиненням кредитних зобов'язань ТОВ Агрофірма «Маяк» за кредитним договором від 15.10.2014 за № 92/КЛ/14 право застави ПАТ «КБ «Преміум» за договорами застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5 також припинилось, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Водночас зустрічний позов, згідно якого Товариство просило суд визнати припиненими договори застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5 та зобов'язати Банк подати заяви державному реєстратору про припинення обтяжень за зазначеними договорами, - є правомірним та обґрунтованим, відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до частин 1 та 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних із розглядом справи належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Виходячи з попереднього (орієнтовного) розрахунку позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) розмір судових витрат останнього складає 24048,00грн, з яких 17000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 16.01.2019 повноважний представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) заперечував проти суми судових витрат заявлених ТОВ Агрофірма «Маяк» в якості витрат на правничу допомогу, зазначаючи що їх розмір є завищеним та не підтверджується жодними доказами.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На момент винесення рішення у даній справі позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним позовом) не надано до матеріалів справи детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У судовому засіданні 16.01.2019, до закінчення судових дебатів, повноважний представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) повідомив про надання належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у строк встановлений частиною 8 статті 129 ГПК України.

Наведене взято судом до уваги та роз'яснено повноважному представнику позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом), що у разі ненадання відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду відповідна заява сторони буде залишена судом без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судові витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову в сумі 31830,86грн покладені судом на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), з огляду на відмову в його задоволені в повному обсязі; судові витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову в сумі 7048,00грн покладені судом на відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом), з огляду на задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 180, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (17111, Чернігівська область, Носівський район, с. Лихачів, вул. Шевченка, буд. 6, ) про звернення стягнення на предмет застави вартістю 2122057,00грн, - відмовити в повному обсязі.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (17111, Чернігівська область, Носівський район, с. Лихачів, вул. Шевченка, буд. 6, ) до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, ) про визнання договорів застави від 14.01.2016 за № 92/КЛ/14-3/4 та № 92/КЛ/14-3/5 припиненими та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити в повному обсязі.

3. Визнати договір застави № 92/КЛ/14-3/4 від 14.01.2016 укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Преміум» та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. за реєстровим номером 4 таким, що припинений.

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум» подати заяву Державному реєстратору про припинення обтяження за договором застави № 92/КЛ/14-3/4 від 14.01.2016, яке внесене до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстровим записом № 15658845.

5. Визнати договір застави № 92/КЛ/14-3/5 від 14.01.2016 укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Преміум» та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» таким, що припинений.

6. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Преміум» подати заяву Державному реєстратору про припинення обтяження за договором застави № 92/КЛ/14-3/5 від 14.01.2016, яке внесене до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстровим записом № 15659260.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Преміум» (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (17111, Чернігівська область, Носівський район, с. Лихачів, вул. Шевченка, буд. 6, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7048,00грн.

Видати судовий наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 21.01.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації у справі з Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко