ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" січня 2019 р.           м. Київ

Справа № 911/141/19

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., Києво – Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 2б) щодо видачі судового наказу на стягнення з Приватного акціонерного товариства «Будівельник – 14» (08400, Київська обл., м. Переяслав – Хмельницький, вул. Альтицька, 2) 118177,94грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі – ПрАТ «Київобленерго») звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу на стягнення з Приватного акціонерного товариства «Будівельник – 14» (далі – ПрАТ «Будівельник – 14») 118177,94грн заборгованості за період з 01.08.2016 по 30.11.2018 за передану електричну енергією відповідно до договору № 21 від 23.07.1997.

Розглянувши подану заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст.148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

До форми і змісту заяви про видачу судового наказу пред’являються певні вимоги.

Так, відповідно до п.2 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Так, звертаючись з даною заявою заявником ідентифікаційний код боржника зазначено як - "06726228", що не відповідає коду особи, яка вказана як боржник у поданій заяві - ПрАТ «Будівельник – 14»; ідентифікаційного коду ПрАТ "Будівельник" не зазначено.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.

Також, суд звертає увагу заявника, що в силу ч.2 ст.91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.5 вказаної норми, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, засвідчені копії документів, долучених до заяви, не містять дати засвідчення .

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за поданою заявою.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пп 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.152-154, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Київенерго» у видачі судового наказу на стягнення з Приватного акціонерного товариства «Будівельник – 14» заборгованості у розмірі 118177,94грн за період з 01.08.2016 по 30.11.2018 за передану електричну енергією відповідно до договору № 21 від 23.07.1997.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя                                 А.Р. Ейвазова