ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 м. Київ

Справа № 910/14924/18

За позовом: публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ";

про: стягнення 95.000,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" (далі – позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ" (далі – відповідач) про стягнення 95.000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором оренди нерухомого майна від 28.04.2011 № б/н, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 95.000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14924/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендарем, та відповідачем, як орендодавцем, укладено договір оренди нерухомого майна від 28.04.2011 № б/н (далі – Договір), відповідно до предмету якого відповідач передає, а позивач приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 231,4 кв.м. у підвалі на першому поверсі житлового будинку літ. А-5, що знаходиться за адресою: Донецька обл.., м. Донецьк, вул.. Артема, буд. 100 (далі – об’єкт оренди), для розміщення та забезпечення діяльності структурних підрозділів позивача (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що термін оренди встановлюється на строк з 29.03.2014 по 29.02.2017.

Положеннями п. 3.1 Договору передбачено, що розмір місячної орендної плати, що сплачується щомісячно позивачем, встановлюється в сумі 69.420,00 грн.

Умовами п. 8.7 Договору, передбачено, що дія цього Договору припиняється, зокрема, з причини банкрутства позивача та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 16.03.2012 № 1 до Договору сторони домовились викласти п. 3.1 Договору в наступній редакції: "розмір місячної орендної плати, що сплачується щомісячно позивачем, встановлюється в сумі 95.000,00 грн. з ПДВ".

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), тому, права і обов’язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України.

Як стверджує позивач, на виконання вимог додаткової угоди від 16.03.2012 № 1 до Договору, останнім здійснено платіж за останній місяць оренди в сумі 95.000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 28.12.2012 № 274596.

В свою чергу, з огляду на початок ліквідаційної процедури позивача, останній вважає Договір припиненим на підставі п. 8.7 Договору.

Враховуючи викладені обставини позивач звернувся до відповідача із листами-вимогами від 529.02.2016 № 514 та від 29.09.2017 № 2969, якими повідомляв про припинення Договору та вимагав повернути надмірно сплачену суму орендної плати в розмірі 95.000,00 грн.

Проте, вказані вимоги залишені відповідачем без виконання.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Проте, позивачем не додано до матеріалів справи доказів повернення об’єкту оренди за укладеним між сторонами спору Договором.

В свою чергу, відсутність таких доказів свідчить про подальше користування позивачем об’єктом оренди за Договором, що виключає можливість повернення на користь позивача платежів за таким Договором.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац