ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.01.2019 р. Справа № 914/1035/15

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., при секретарі Айзенбарт А.І., розглянувши матеріали справи

за заявою: Державної судової адміністрації України, м. Київ
про:поновлення строку для предявлення наказу до виконання
у справі:№914/1035/15
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «К.І.В.І.», м. Львів
до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Кредо Бріг», Запорізька обл., м. Мелітополь
до відповідача-2:Приватного підприємства «Вежа і Ко», Львівська обл., Буський р-н, с. Мармузовичі
про:стягнення грошових коштів у сумі 6125003,23 грн.

Представники сторін в судове засідання не зявилися

ВСТАНОВИВ:

21.12.2018р. на адресу Господарського суду Львівської області від Державної судової адміністрації України надійшла заява про поновлення строку предявлення наказу до виконання від 17.12.2018р. №10-26346/18, відповідно до якої заявник просить суд поновити строк предявлення наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 (про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо-Бріг» в дохід Державного бюджету України судового збору у сумі 10423,06 грн.) до виконання та вказати інформацію про стягувача: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано для розгляду судді Стороженко О.Ф. У звязку з перебуванням судді Стороженко О.Ф. у відпустці, 21.12.2018р. було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок якого заяву передано для розгляду судді Король М.Р.

Ухвалою від 22.12.2018р. суд прийняв заяву до розгляду, який призначив на 02.01.2019р.

Представник заявника в судове засідання 02.01.2019р. не зявився. У поданій заяві Державна судова адміністрація України просить суд розглядати справу без участі представника.

Заява обґрунтована тим, що 24.09.2015р. на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2015р. було видано наказ (бланк 043209) про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України 10423,06 грн. судового збору. У наказі визначено, що такий може бути предявлений до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили, яке в свою чергу, набрало законної сили 15.09.2015р. 01.12.2017р. до ДСА України надійшов лист Господарського суду Львівської області від 24.11.2017р. №03-09/811/17, в т.ч., з долученим наказом Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15. Відтак, заявник вважає, що причини пропуску строку предявлення наказу до виконання виникла з поважних причин і тому просить суд поновити такий строк.

Крім цього, заявник просить суд вказати у наказі інформацію про стягувача Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), оскільки така інформація є обовязковою у виконавчому документі в силу вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також у заяві ДСА України зазначає про те, що у наказі строк предявлення його до виконання встановлений протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили, натомість згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», такий має бути предявлено протягом трьох місяців.

Представники позивача та відповідачів у судове засідання 02.01.2019р. не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.06.2015р. (суддя Шпакович О.Ф.) у справі №914/1035/15 за позовом ТОВ «К.І.В.І.» до ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг», ПП «Вежа і Ко» про стягнення грошових коштів у сумі 6125003,23 грн., стягнуто з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» на користь ТОВ «К.І.В.І.» суму боргу 368000,00 грн., 3% річних від простроченого платежу у сумі 33271,23 грн. та інфляційні втрати у сумі 211232,00 грн., судовий збір у розмірі 1827,00 грн.; стягнуто з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 10432,06 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2016р. зазначене вище рішення було залишено без змін.

24.09.2015р. на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 12.06.2015р. у справі №914/1035/15 було видано, зокрема, наказ про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 10423,06 грн.

24.06.2016р. головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №51213695, згідно якої вказаний вище наказ було повернуто до суду.

ОСОБА_1 суду Львівської області від 24.11.2017р. №03-09/811/17 наказ у справі №914/1035/15 було скеровано на адресу Державної судової адміністрації України та одержано останньою 01.12.2017р., про що свідчить відмітка про одержання на листі.

З метою поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання, Державна судова адміністрація України звернулася з відповідною заявою до суду. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2018р. (суддя Стороженко О.Ф.) залишено без розгляду заяву Державної судової адміністрації України про поновлення строку для предявлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15.

Враховуючи те, що строк предявлення даного наказу до виконання встановлений протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили, яке набрало законної сили 15.09.2015р., строк предявлення його до виконання закінчився 16.09.2016р. Тобто, в подальшому, наказ було направлено судом та отримано стягувачем вже з пропущенням строку предявлення наказу до виконання.

Наведене стало підставою для звернення Державної судової адміністрації України до суду з заявою.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, приписами ч. 1 ст. 329 ГПК України визначено, що у разі пропуску строку для предявлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пропуск процесуального строку це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ОСОБА_1 процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Горнсбі проти Греції наголосив на гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд, яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість боржника до виконання судового рішення. Викладене означає, що виконання судового рішення є невідємною частиною судового процесу з метою забезпечення положень названої статті Конвенції (права на суд).

Крім цього, у пунктах 18, 23 рішення Європейського суду у справі Ліпісвіцька проти України зазначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У рішеннях Європейського суду у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Враховуючи те, що виданий Господарським судом Львівської області наказ від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України 10423,06 грн. було одержано стягувачем лише 01.12.2017р., тобто після закінчення строку предявлення наказу до виконання, причина пропуску заявником строку для предявлення наказу до виконання є поважною та підлягає поновленню, а заява в цій частині підлягає задоволенню.

З приводу вимоги заявника про зазначення в наказі стягувача Державної судової адміністрації, то суд розцінює вказану вимогу, як вимогу про виправлення помилки у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі наказу), у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Аналогічна вимога щодо обовязкових реквізитів виконавчого документа, викладена в п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної редакції).

Однак, як вбачається зі змісту наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України 10423,06 грн. судового збору, відомості про стягувача відсутні, зазначені лише реквізити рахунку для зарахування коштів. Вказане пояснюється тим, зокрема, що станом на день видачі наказу, стягувачем за ним являлася держава (без визначення відповідного державного органу), а накази скеровувалися для виконання до органів ДПІ.

Згідно положень ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної редакції), за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Відтак, суд вважає за необхідне виправити неточності (помилку) у наказі Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 (бланк 044209), а саме: після слів «Наказ дійсний для предявлення до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили», слід читати: «Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, )».

Щодо покликань заявника на те, що строк предявлення даного наказу до виконання повинен становити 3 місяці, а не 1 рік, як це зазначено в наказі, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі наказу), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, на день видачі судом наказу, строк предявлення його до виконання складав 1 рік, що цілком відповідало та узгоджувалося з приписами ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час).

Керуючись ст.ст. 234, 326-329 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державної судової адміністрації України задоволити.

2. Поновити Державній судовій адміністрації України пропущений строк пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 (бланк 043209) про стягнення з ТОВ «Торговий будинок «Кредо Бріг» в дохід Державного бюджету України 10423,06 грн. судового збору, з наступного дня після набрання ухвалою суду законної сили.

3. Виправити помилку в наказі Господарського суду Львівської області від 24.09.2015р. у справі №914/1035/15 (бланк 043209), а саме: після слів «Наказ дійсний для предявлення до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили», доповнити текстом: «Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, )», далі по тексту.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Король М.Р.