ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/942/18
м. Одеса, пр. - т Шевченко, 29, Південно-західний апеляційний господарський суд

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Таран С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.10.2018 р.

по справі № 915/942/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв

до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв

про стягнення 8 872,67 грн., -

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Зоря-Машпроект» м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.10.2018 р. по справі № 915/942/18. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Зоря-Машпроект» м. Миколаїв розглянуто у спрощеному позовному провадженні, без виклику учасників справи, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В серпні 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв про стягнення заборгованості в сумі 8 872,67 грн., яка складається з:

основна заборгованість - 7 768,11 грн.;

3 % річних - 88,74 грн.;

пені - 1015,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за договором поставки від 07.06.2017 р. № 2354 зобовязань в частині оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.10.2018 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв оскаржило його до Південно-західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги клопотання Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв про зменшення розміру пені до мінімальної суми, що свідчить про неповне зясування обставин справи та порушення місцевим господарським судом норм матеріального права.

Відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв пені в сумі 1015,82 грн. та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв пеню в сумі 507,91 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв (Постачальник) та Державним підприємством Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв (Покупець) укладений договір поставки № 2354.

Згідно з п. 1.1 наведеного договору постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і оплатити косметичну продукцію (далі товар), згідно Специфікації № 1 (Специфікацій), що є додатком (додатками) до цього договору і складає його невідємну частину.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.3 договору ціна товару встановлюється у гривнях з урахуванням базисних умов поставки та зазначається у Специфікації (Специфікаціях) до цього договору.

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у специфікації і включають вартість тари, пакування та інші видатки постачальника.

Пунктами 3.1., 3.2. договору сторонами погоджено, що розрахунки за договором проводяться у безготівковій формі, на підставі рахунку на оплату, представленого постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином:

- 30% від вартості партії товару, заявленої покупцем, покупець сплачує постачальнику в якості передплати протягом 15-ти банківських днів з дати отримання рахунку на оплату;

- остаточний платіж за фактично поставлену партію товару покупець сплачує протягом 15-ти банківських днів з моменту постачання товару.

Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору, поставка товару здійснюється згідно правил Інкотермс-2010 на умовах СРТ склад покупця: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 42-А.

Постачальник поставляє товар протягом 40 календарних днів від дати перерахування 30% передплати.

За приписами п. 6.13. договору, за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу за кожний день від несплаченої у строк суми.

За умовами п. 9.1., даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 р. включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

19.03.2018 р. Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв здійснило передплату за товар, шляхом перерахування на рахунок позивача 3 329,19 грн., що становить 30 % від вартості товару.

На виконання умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв поставило, а Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв прийняло товар на суму 11 097,30 грн., що підтверджується оформленою та підписаною сторонами специфікацією від 19.02.2018 р. № 3 на суму 11 097,30 грн., накладною від 21.03.2018 р. №АМ00001149, товарно-транспортною накладною від 21.03.2018 р. № 905 та довіреністю серії 12ААЕ №908661/476.

05.07.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв звернулось до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв з претензією № 206 про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 7 768,11 грн., та штрафних санкцій.

Наведена претензія відповідачем залишена без відповіді.

Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв в порушення умов договору від 07.06.2017 р. № 2354 не розрахувалось за поставлену продукцію у повному обсязі, що і стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Амальгама Люкс м. Миколаїв до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 наведеного Кодексу обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Як зазначалося вище, на виконання умов договору від 07.06.2017 р. № 2354 позивач поставив відповідачу товар на суму 11 097,30 грн.

Відповідач прийняв товар, що підтверджується оформленою та підписаною сторонами специфікацією від 19.02.2018 р. № 3 на суму 11 097,30 грн., накладною від 21.03.2018 р. № АМ00001149, товарно-транспортною накладною від 21.03.2018 р. № 905 та довіреністю серії 12ААЕ №908661/476 та не заперечується самим відповідачем.

Проте, Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв здійснило оплату за поставлений товар не в повному обсязі та з порушення строків на здійснення відповідної оплати.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки, остаточний платіж за фактично поставлену партію товару покупець сплачує протягом 15-ти банківських днів з моменту постачання товару.

В порушення взятих на себе зобовязань, Державне підприємство Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв не здійснило оплату поставленого товару за договором поставки від 07.06.2017 р. № 2354 в повному обсязі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв заборгованості за договором поставки від 07.06.2017 р. № 2354 в сумі 7 768,11 грн.

Згідно з п. 6.13. договору, за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу за кожний день від несплаченої у строк суми. Частиною 2 статті 625 цього Кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з боржника пені та 3 % річних.

Доводи відповідача, щодо необхідності зменшення розміру пені до мінімальної суми не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки умовами договору передбачено, що за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Поряд з цим, відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги:

- ступінь виконання зобов'язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;

- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи той факт, що умовами договору від 07.06.2017 р. № 2354 не передбачено можливості зменшення штрафних санкцій та відповідачем не доведено скрутного майнового стану, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені.

Отже, підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.10.2018 р. по справі № 915/942/18, у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272-282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.10.2018 р. по справі № 915/942/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Науково-виробничий комплекс Зоря-Машпроект м. Миколаїв без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

ОСОБА_1