ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.01.2019 Справа № 920/200/16
м. Суми

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», м. Суми

про стягнення 11 156 248,16 грн.,

Головуючий суддя Котельницька В.Л.

Суддя Сопяненко О.Ю.

Суддя Спиридонова Н.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 26.12.2018 № 14-254)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 27.12.2018 № 007.2Др-130-1218)

При секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: до господарського суду звернулось ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про стягнення заборгованості за договором № 03/110/13-ПР на купівлю-продаж природного газу від 31.01.2013 у сумі 11156248,16 грн., в тому числі: 1850958,40 грн. 3% річних, 9305289,76 грн. інфляційних збитків.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.03.2016 у справі №920/200/16 (суддя Резніченко О.Ю.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 26.10.2016 рішення господарського суду Сумської області від 24.03.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 у справі № 920/200/16 скасовано, справу № 920/200/16 передано на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2016 справа передана на новий розгляд судді Жерьобкіній Є.А.

Ухвалою суду від 16.01.2017 призначено розгляд справи № 920/200/16 колегіально у складі трьох суддів та відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів склад колегії суддів у даній справі головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., судді Сопяненко О.Ю. та Заєць С.В.

Ухвалою суду від 16.02.2017 у справі № 920/200/16 повернуто без розгляду ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» зустрічну позовну заяву № Sm007-СК-750-0217 від 02.02.2017.

У звязку із надходженням від відповідача апеляційної скарги на ухвалу суду від 16.02.2017 у даній справі, судовою ухвалою від 21.02.2017 провадження у справі № 920/200/16 зупинено, а матеріали справи направлені до Харківського апеляційного господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017 у справі № 920/200/16 залишено без змін.

04.04.2017 матеріали справи повернуті до господарського суду Сумської області та у звязку із відсутністю судді Заєць С.В., на виконання службової записки судді доповідача у даній справі, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.04.2017 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., судді Сопяненко О.Ю. та Котельницька В.Л.

Ухвалою суду від 05.04.2017 провадження у справі 920/200/16 поновлено.

Ухвалою суду від 11.04.2017 провадження у справі зупинено та матеріали справи направлені до Вищого господарського суду України у звязку із надходженням від відповідача касаційної скарги на ухвалу суду від 16.02.2017 №920/200/16.

Постановою Вищого господарського суду від 18.05.2017 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Сумської області від 16.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 у справі № 920/200/16 залишено без змін.

У зв'язку з поверненням матеріалів справи № 920/200/16 з Вищого господарського суду України 02.06.2017, необхідністю поновлення провадження у справі та припиненням повноважень судді Жерьобкіної Є.А. (закінчення п'ятирічного строку призначення судді вперше) відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2017 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Левченко П.І., судді Котельницька В.Л., Сопяненко О.Ю.

Ухвалою суду від 06.06.2017 провадження у справі № 920/200/16 поновлено.

У звязку з відпусткою судді Котельницької В.Л., яка була членом колегії, та на виконання службової записки головуючого судді, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Левченко П.І., судді Сопяненко О.Ю., Костенко Л.А.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.07.2017 у справі №920/200/16 повернуто зустрічну позовну заяву Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» без розгляду та розгляд справи відкладено.

10.07.2017 до суду надійшла апеляційна скарга. У звязку із перебуванням головуючого судді Левченка П.І. у відпустці та необхідністю зупинення провадження та направлення до Харківського апеляційного господарського суду справи №920/200/16 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Коваленко О.В., судді Костенко Л.А. та Сопяненко О.Ю.

Ухвалою суду (головуючий суддя Коваленко О.В., судді Костенко Л.А. та Сопяненко О.Ю.) від 11.07.2017 провадження у справі № 920/200/16 зупинено, а матеріали справи направлені до Харківського апеляційного господарського суду, у звязку із надходженням від відповідача апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 04.07.2017 у даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 апеляційну скаргу повернуто та 01.08.2017 матеріали справи № 920/200/16 повернуті до господарського суду Сумської області.

01.08.2017 у звязку із перебуванням суддів членів колегії Костенко Л.А. та Сопяненко О.Ю., згідно службової записки головуючого судді, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.08.2017 визначено наступний склад колегії суддів у даній справі, а саме: головуючий суддя Коваленко О.В., судді Яковенко В.В. та Левченко П.І.

Ухвалою суду від 01.08.2017 № 920/200/16 (головуючий суддя Коваленко О.В., судді Яковенко В.В. та Левченко П.І.) провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 14.09.2017, 11 год. 10 хв.

15.08.2017 Харківський апеляційний господарський суд від 10.08.2017 № 13-53/012502 надіслав господарському суду Сумської області касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі №920/200/16, для подальшого вирішення питання у встановленому законом порядку.

У звязку із відпусткою головуючого судді Коваленка О.В. та необхідністю вирішення питання щодо зупинення провадження у справі, відповідно до розпорядження керівника апарату від 16.08.2017 № 920/200/16 та картки розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі - головуючим суддею у справі №920/200/16 визначено суддю Котельницьку В.Л.

Так як відповідачем подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 920/200/16, ухвалою суду від 18.08.2017 провадження у справі було зупинено.

18.08.2017 матеріали справи направлені до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду від 17.10.2017 № 920/200/16 відмовлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» у прийняті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Сумської області від 04.07.2017 у справі № 920/200/16. Відмовлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» в частині оскарження ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 920/200/16 повернуто скаржнику.

08.11.2017 матеріали даної справи повернуто до господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 09.11.2017 провадження у справі поновлено та призначено розгляд даної справи у судове засідання на 23.11.2017, 12 год. 00 хв.

14.11.2017 Харківський апеляційний господарський суд листом від 03.11.2017 № 13-53/016916 надіслав господарському суду Сумської області касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі №920/200/16, для подальшого вирішення питання у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 17.11.2017 провадження у справі зупинено та 20.11.2017 матеріали справи № 920/200/16 направлені до Вищого господарського суду України.

22.03.2018 постановою Верховного Суду ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 920/200/16 залишено без змін.

24.05.2018 матеріали даної справи повернуті до Господарського суду Сумської області, але 29.05.2018, у звязку із надходженням від відповідача апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.07.2017, матеріали справи №920/20016 направлені до Харківського апеляційного господарського суду.

05.07.2018 постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.07.2017 у справі № 920200/169 залишено без змін та матеріали даної справи направлено до Господарського суду Сумської області.

23.07.2018 матеріали справи повернуті до місцевого суду. Але у звязку із перебуванням головуючого судді Котельницької В.Л. та судді, члена колегії, ОСОБА_3 у відпусті питання щодо поновлення провадження не було вирішене.

Ухвалою суду від 06.08.2018 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання у даній справі на 22.08.2018, 11 год. 00 хв.

09.08.2018 Харківський апеляційний господарський суд листом від 03.08.2018 № 13-53/010589 надіслав господарському суду Сумської області касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі №920/200/16, для подальшого вирішення питання у встановленому законом порядку.

13.08.2018 ухвалою Господарського суду Сумської області зупинено провадження у справі № 920/200/16 та 14.08.2018 матеріали даної справи направлені до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 920/200/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 04.07.2017.

26.09.2018 матеріали справи № 920/200/16 повернуті до Господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 01.10.2018 було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.10.2018.

Відповідач 18.10.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач 26.10.2018 подав відповідь на відзив, доводи відповідача, викладені у відзиві, вважає необґрунтованими та просить суд задовольнити позов.

Відповідач 14.11.2018 подав заперечення, наполягав на відсутності підстав для задоволення позову.

18.12.2018 відповідач подав до суду письмові пояснення по суті справи з додатковими обґрунтуваннями заперечень позовним вимогам.

Розгляд справи по суті розпочато у судовому засіданні 16.01.2019.

При розгляді справи по суті судом надано вступне слово представнику позивача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Судом досліджено докази, поданні позивачем.

Представник відповідача підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов та додаткових документах, просив суд у позові відмовити.

Судом досліджено докази, подані відповідачем.

Присутніми представниками були надані пояснення з приводу обставин, на які вони посилались у поданих до суду заявах по суті справи.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 316 ГПК України щодо обовязковості вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (покупець, відповідач у справі) 31.01.2013 укладено договір № 03/110/13-ПР купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), до якого сторонами було укладено ряд Додаткових угод №№1-15.

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов'язаний передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

В розділі 2 договору (з урахуванням додаткових угод) сторони узгодили обсяги природного газу, які продавець має передати покупцеві, та передбачено можливість змінювати ці обсяги в установленому порядку.

Пунктами 3.3, 3.4 договору визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно із пунктами 6.1, 6.2 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 28.04.2014), оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості газу протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. При цьому, оплата здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця виключно в день надходження коштів від споживачів покупця та зараховується як оплата за газ.

Розділом 11 договору (в редакції додаткової угоди № 5 до договору) договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013, і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач в січні, червні, липні та серпні 2013 року та лютому, березні, квітні 2014 року передав відповідачеві природний газ в об'ємі 52330,573 тис.м3 на загальну суму 208937558,46 грн., що підтверджується наданими позивачем актами приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками покупця та продавця і скріплені їх печатками, та не заперечується відповідачем.

Судом також встановлено, що відповідач за поставлений позивачем в січні, червні, липні та серпні 2013 року та лютому, березні, квітні 2014 року природний газ розрахувався в повному обсязі, але з простроченням строків, встановлених пунктом 6.1 договору.

Як зазначав позивач, саме несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті природного газу стало підставою звернення до суду із позовом про стягнення з ПАТ «Сумигаз» відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 1850958,40 грн. - 3% річних та 9305289,76 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач наполягав, що прострочення строків оплати за поставлений газ відбулось у зв'язку з невиконанням позивачем умов договору на купівлю-продаж природного газу в частині вчасного повернення відповідачеві підписаних актів приймання-передачі, які є підставою для проведення остаточних розрахунків за поставлений газ.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить стаття 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої заперечення позовним вимогам, відповідач посилався на п.п. 3.3, 3.4, 6.1 договору, вказуючи на те, що сторони визначили порядок передачі газу, а також порядок та умови проведення розрахунків, відповідно до яких обов'язком відповідача є надання підписаних та скріплених печаткою актів приймання-передачі природного газу в підтвердження фактичних обсягів отриманого газу, а обов'язок позивача полягає у поверненні відповідачеві підписаних зі своєї сторони актів або наданні письмової відмови від підписання актів. Саме підписані акти приймання-передачі природного газу відповідач вважає підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Однак суд не може погодитись з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже зазначалось, у пункті 6.1. договору (з урахуванням змін до нього) сторони встановили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 6.1 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після повернення одного примірника оригіналу акту покупцю.

Несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць, або ж неповернення позивачем відповідачу відповідного акту приймання-передачі не змінює встановлений сторонами строк оплати поставленого газу.

Таким чином, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акту приймання-передачі природного газу та повернення його примірника відповідачем позивачу. Тобто, настання грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом повернення останньому позивачем відповідного акту.

Отже, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого позивачем природного газу.

Відтак відповідач, пов'язуючи момент настання оплати за отриманий газ з моментом отримання ним від позивача акту приймання-передачі, не обґрунтував вказаний висновок посиланням на умови договору, які містять відповідне застереження, та не надав оцінки наявним в матеріалах справи підписаним обома сторонами актам приймання-передачі газу як основної підстави для проведення розрахунків.

Позивачем у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за природний газ, на підставі умов укладеного договору, статті 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення 1850958,00 грн. 3 % річних та 9305289,76 грн. інфляційних збитків.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Основною метою визначення інфляційних втрат є встановлення розміру компенсації, яку боржник зобов'язаний в порядку статті 625 Цивільного кодексу України сплатити кредитору для усунення наслідків знецінення грошових коштів, що не були вчасно повернуті внаслідок порушення грошового зобов'язання.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Надані позивачем розрахунки інфляційних втрат у сумі 9305289,76 грн. та 3% річних у сумі 1850958,40 грн. суд вважає помилковими, оскільки позивач при розрахунку 3% річних не врахував приписи п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», в якому зазначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних нарахувань, судом встановлено, що позивач безпідставно включав до періоду обрахунку зазначених нарахувань дні фактичної сплати відповідачем коштів та не взяв до увагу, що оплата природного газу здійснювалась Відповідачем згідно постанов НКРЕ на виконання постанови Кабінету міністрів України від 26.03.2008 №247.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 972895,95 грн. 3% річних та 7324378,80 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу від 31.01.2013 № 03/110/13-ПР.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 124459,12 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40030, м. Суми, вул. Олексія Береста, 21; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ід. код 20077720) заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу від 31.01.2013 № 03/110/13-ПР у сумі 972895,95 грн. 3% річних та 7324378,80 грн. інфляційних втрат; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у розмірі 124459,12 грн.

В іншому відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 21.01.2019.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Судді: О.Ю.Сопяненко

ОСОБА_4