ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року м. Дніпро Справа № 912/1701/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р.

( суддя Вавренюк Л.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 12.10.2018 р.)

у справі

за позовом публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

м. Київ

до відповідача: дочірнього підприємства "Центргаз"

відкритого акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз",

м. Кропивницький

про стягнення 3 758 919,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до дочірнього підприємство "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", про стягнення боргу у загальній сумі 3 758 919,41 грн., у тому числі: пеня в сумі 3 296 608,63 грн., 3% річних в сумі 462 310,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018р. позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 2 110 615,10 грн., у тому числі: пеня в сумі 1 648 304,32 грн., 3 % річних в сумі 462 310,78 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 56 383,79 грн. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Крім того, господарський суд першої інстанції зазначив про скористання своїм правом та зменшив пред'явлену до стягнення суму пені до 50 %.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Кіровоградської області від 03.10.2018р. у справі № 912/1701/18 в частині, якою зменшено пеню на 50 % та прийняття нового рішення, про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з рішенням суду в частині зменшення пені і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник наголошує на тому, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як підприємство державного сектору економіки є об’єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

При цьому Скаржник зазначає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов’язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Скаржник вважає Відповідачем не наведено будь-яких доказів неправомірних дій з боку Позивача. А відтак, відсутні підстави як для звільнення від відповідальності, так і для зменшення відповідальності.

Відтак, на думку Скаржника, здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов’язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018 р., колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П., відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.12.2018 р.

Не погодившись з вказаним рішенням, дочірнє підприємство "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Кіровоградської області від 03.10.2018 р. у справі № 912/1701/18 в повному обсязі та прийняття нового рішення, про відмову в позові у повному обсязі.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень Скаржник посилається на те, що при задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності Позивачем факту порушення Відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати отриманого природного газу. Натомість Відповідач вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки Відповідач на виконання умов Договору купівлі-продажу приородного газу від 30.12.2015 р. № 16-124-Н. розрахувався за отримані обсяги природного газу, не прострочив виконання грошового зов'язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування стягнення заявлених сум пені та 3% річних.

Скаржник зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р. "Про твердження Положення про покладання спеціальних обов’язків на суб’єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу ( відносини у перехідний період) Дочірнє підприємство «Центргаз» відкритого ціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов’язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кіровоградської області.

Скаржник вважає, що із укладенням спільних протокольних рішень було змінено організацію та порядок проведення взаєморозрахунків за Договором купівлі- продажу природного газу від 30.12.2015 р. № 16-124-Н., а взаємовідносини між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної державної адміністрації, ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» та ПАТ НАК "Нафтогаз України” ", як учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і іектроенергію, регулюються відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з зржавного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, ітвердженого постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 та наказом Міністерства енергетики та утільної промисловості України, Міністерства фінансів України № 493/688 від 03.08.2015, яким стверджено "Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплостачання і пектроенергію".

Скаржник наголошує на тому, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"” у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 30.12.2015 р. № 16-124-Н. Отже, незалежно від того, що правовідносини між Позивачем та Відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов’язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 р. у справі № 906/790/16, у постанові від 10.10.2018 р. у справі № 916/3057/17, у постанові від 14.08.2018 р. у справі № 924/1090/17, у постанові від 18.10.2018 р. у справі № 927/980/17, у постанові від 02.08.2018 р. у справі № 922/3873, у постанові від 18.09.2018 р. у справі № 906/1075/17, у постанові від 10.09.2018 р. у справі № 910/22875/17.

Відтак, на думку Скаржника, підписання між сторонами спору спільних протокольних рішень і виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобов'язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору, змінились. Для застосування санкцій, визначених умовами договору, а також наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених рішеннями про організацію взаєморозрахунків. Відповідачем на виконання умов Договору повністю та своєчасно сплачено вартість придбаного за Договором природного газу, а саме: 742 029 413 грн. 51 коп., з них: шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця сплачено 244 526 815, 59 грн.; шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок Позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" сплачено 497 502 597, 22 грн.

При цьому Скаржник зазначає, що оскільки сторонами в договорі встановлено строк та порядок розрахунків, які проводяться з державного бюджету, а саме, в частині відшкодування пільг та субсидій, що підлягає регулюванню та врегульовано на законодавчому рівні, зазначена умова Договору суперечить чинному законодавству, а саме, чинній на момент укладення Договору Постанові КМУ № 20 від 11.01.2005 р.

Щодо доводів апеляційної скарги Позивача стосовно неправомірного зменшення судом першої інстанції розміру пені, то на думку Відповідача, суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі, справедливо та обґрунтовано врахував, що ДП «Центргаз» ніяким чином не намагалось уникнути зобов’язань за Договором чи порушити права чи інтереси ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що зобов’язання по сплаті основного боргу по Договору повністю виконане Відповідачем до подання Позивачем позовної заяви, а порушення строків оплати вартості природного газу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за Договором виникло через незалежні від ДП «Центргаз» обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Центргаз», що надійшов до суду, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вказує на те, що умовами Договору сторони погодили, що укладання СПР в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного Договору має відбуватись лише шляхом укладання окремої додаткової угоди. Дані додаткові угоди були в добровільному порядку підписані та погоджені з боку Відповідача та не оскаржувались у подальшому. А відтак, посилання Відповідача на укладання низки СПР як підставу для зміни порядку та строку розрахунків є такими, що суперечать умовам Договору. Дані договірні правовідносини регулюються насамперед нормами ЦК України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2018 р., колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П., відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", об’єднано до сумісного розгляду зі апеляційною скаргою ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», розгляд яких призначено на 11.12.2018 р.

По справі оголошувалися перерви з 11.12.2018 р. по 27.12.2018 р., з 27.12.2018 р. по 15.01.2019 р.

У судовому засіданні 15.01.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" підлягає задоволенню а рішення господарського суду скасуванню, відповідно в задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015 р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ( Продавець ) та ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" ( Покупець ) укладено Договір на купівлю-продаж природного газу № 16-124-Н (далі – Договір, а.с. 11-15 том 1), відповідно до умов п.п. 1.1.-1.2. якого Продавець зобов’язався передати у власність Покупцю у 2016 році природний газ (далі-газ), а Покупець зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору; газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. (включно) газ обсягом до 150 000,00 тис. куб. м., у тому числі помісячно: січень – 60 000 тис. куб. м., лютий - 50 000 тис. куб. м., березень – 40 000 тис. куб. м.

Згідно п. п. 3.2., 3.4. Договору, приймання-передачі газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; корегування планових обсягів газу оформляється Покупцем у вигляді заявки.

У розділі 5 Договору сторони погодили ціну газу ( п. п. 5.1.-5.2. Договору) та визначили також, що у разі зміни ціни на природний газу та/або зміни тарифів на транспортування та розподіл газу, торгової націнки, вони є обов’язковими для сторін за Договором з моменту введення їх в дію, про що сторонами підписується додаткова угода до Договору; загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 481 975 000,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 578 370,00 грн.

Пунктами 6.1.-6.2. Договору передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць; оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

У п. 9.3. Договору сторонами погоджено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п’ять років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 р. ( включно ), а в частині розрахунків – до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Шляхом підписання Додаткових угод до Договору сторонами вносились зміни та доповнення до Договору ( а. с. 16-23 том 1 ).

Згідно Додаткової угоди № 1 від 02.03.2016 р. до Договору сторони виклали п. 6.1. до Договору в наступній редакції: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2. цього Договору укладення договору (ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим Договором, не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обов’язком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України"; Договір доповнено п. 7.7. в редакції Додаткової угоди; пункт 10.2. Договору викладено в новій редакції, зокрема, передбачивши, що будь-як спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами не вносять змін до цього Договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим Договором без підписання сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору; додано до Договору п. 10.6. в редакції Додаткової угоди.

Додатковою угодою № 2 від 31.03.2016 р. до Договору, сторони доповнили п. 2.1. Договору абзацом у наступній редакції: "Продавець додатково передає Покупцю з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. (включно) газ обсягом до 22 000 тис. куб. м.; викладено в новій редакції п. п. 3.1. та 3.3. Договору; з 01.04.2016 р. викладено в новій редакції п.п. 5.1., 5.2. та 5.4. Договору, зокрема, вказавши, що сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить 532 077 713,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ – 638 493 255,60 грн."; викладено п.6.1. Договору в наступній редакції: "6.1.Оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу"; викладено п. 11.1. Договору в наступній редакції: "11.1. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.".

Додатковою угодою № 3 від 30.04.2016 р. до Договору, сторони виклали п. 2.1. Договору у новій редакції, згідно якої Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 р. по 30.09.2016 р. (включно) газ обсягом до 181 578,533 тис. куб. м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у Додатковій угоді; з 01.05.2016 р. п. п. 5.1., 5.2., 5.4. Договору викладено в нових редакціях, вказавши, зокрема, що загальна сума вартості газу за цим Договором становить 828 505 161,62 грн. разом з ПДВ; викладено п. 11.1. Договору в новій редакції, вказавши, що Договір в частині реалізації газу діє до 30.09.2016 р. ( включно ).

Додатковою угодою № 4 від 22.08.2016 р. до Договору, сторони вирішили вважати Додаткову угоду від 02.03.2016 р. № 1 до цього Договору такою, що втратила чинність з 01.08.2016 р.; доповнено п. 6.1. Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитися за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2015 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором"; видалено п. 6.3. Договору; вирішено вважати п.п. 6.4., 6.5., 6.6. Договору відповідно п.п. 6.3, 6.4., 6.5. Договору; викладено п. 7.2. Договору в новій редакції; видалено п. 7.3. Договору; вирішено вважати п.п. 7.4., 7.5., 7.6. Договору відповідно п.п. 7.3., 7.4., 7.5. Договору.

Додатковою угодою № 5 від 28.02.2017 р. до Договору, сторонами викладено п. 2.1. Договору у новій редакції, згідно якої Продавець передає Покупцю з 01.01.2016 р. по 30.09.2016 р. ( включно ) газ обсягом 167 442,813 тис. куб. м., у тому числі з розбивкою по місяцях в обсягах, погоджених сторонами у Додатковій угоді; викладено п. 5.4. Договору у новій редакції, згідно якої загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу і становить разом з ПДВ 742 029 413,51 грн.

Сторони вказали в Додаткових угодах, що решта умов Договору є незмінною і обов’язковою для виконання сторонами.

З наданих Позивачем до суду першої інстанції актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016 та 30.09.2016, вбачається, що Продавець належним чином виконав умови Договору та передав у власність Покупцю для подальшої реалізації побутовим споживачам газ на загальну суму 742 029 413,51 грн. ( а. с. 30-38 том 1 ).Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін.

Згідно довідки по операціях за Договором по ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, за поставлений Продавцем на підставі Договору газ Покупець розрахувався в повному обсязі ( а. с. 40-42 том 1 ), що також підтверджується наданими Відповідачем у справі доказами ( а. с. 54-207 том 1 ).

Разом з тим, за доводами Позивача, Відповідач свої зобов'язання за Договором по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням строків, визначених п. 6.1. Договору та п. 6.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.03.2016 р.

Наведене, за твердженням Позивача, є підставою для нарахування та стягнення з Відповідача пені та 3 % річних нарахованих за період прострочення.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 7.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 22.08.2018 р. № 4, з 01.08.2016 р. нарахування пені не здійснюється Продавцем на суми оплат, проведені Покупцем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а. с. 24-29 том 1), Позивачем нараховано пеню за зобов’язаннями Відповідача за Договором з січня по серпень 2016 р. на загальну суму 3 296 608,63 грн. та 3% річних за зобов’язаннями у вказаний період в загальній сумі 462 310,78 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що 18.02.2016 ( № № 579-582, сума протоколу 124 000 000,00 грн.), 18.03.2016 ( № № 988-990, 993-998, сума протоколу 119 999 999,00 грн.), 15.04.2016 (№№1211-1214, сума протоколу 130 000 000,00 грн.), 20.05.2016 (№№1590-1594, сума протоколу 47 000 000,00 грн.), 17.06.2016 (№№1759-1764, сума протоколу 26 000 000,00 грн.), 20.07.2016 (№№1909-1910, сума протоколу 3 000 000,00 грн.), 18.08.2016 (№№2182-2184, сума протоколу 8 500 000,00 грн.), 16.09.2016 (№№ 2344-2347, сума протоколу 8 300 000,00 грн.) та 18.10.2016 (№2492, сума протоколу 497 502 597,92 грн .) між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської обласної держаної адміністрації, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ДП "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" укладались спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У вказаних спільних протокольних рішеннях сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами Спільного протокольного рішення, а саме порядок перерахування грошових коштів від Державної казначейської служби України до позивача. Так, сторонами протокольних рішень погоджено, що Відповідач перераховує Позивачу кошти за придбаний у 2016 році природний газ згідно Договору, Позивач перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Аналізуючи ж норми Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Відповідач дійшов висновку, що державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині, а тому держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів. Наявність спільних протокольних рішень, на думку відповідача, свідчить, що сторони Договору фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ та погодились, що оплата за Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Однак, зазначене, не було враховано позивачем при здійснені розрахунку пені та 3% річних.

Крім того, Відповідач, посилаючись на постанову КМУ № 792 від 30.09.2015 р., якою встановлено, що для здійснення купівлі-продажу природного газу сторони зобов’язані відкрити у повноважних банках поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, кошти з яких перераховуються банком виключно згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, зазначає, що постанова НКРЕКП від 26.04.2016 № 666, якою визначався алгоритм розподілу коштів у квітні 2016 набрала чинності тільки 27.04.2016. З огляду на викладене, Відповідач з незалежних від нього обставин, не мав можливості своєчасно виконати зобов’язання по оплаті отриманого у березні 2016 газу. Тому нарахування пені та 3% річних в цей період Відповідач вважає неправомірним.

На підтвердження таких своїх доводів Відповідачем було надано до суду першої інстанції контррозрахунок відповідних нарахувань ( а. с. 208-216 том 1 ).

Поряд з цим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, Відповідач просив, у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшити розмір пені на 99 % від суми, заявленої до стягнення позивачем, врахувавши, що ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" жодним чином не намагається уникнути зобов'язань за Договором чи порушити права або охоронювані законом інтереси Позивача, а порушення строків оплати вартості природного газу за Договором виникло через незалежні від Відповідача обставини. Відповідач також вказував на те, що Позивач не поніс значних збитків від порушення строків оплати газу, а значні суми пені та 3 % річних, пред'явлених до стягнення з Відповідача виникли у зв'язку з великою вартістю природного газу, а не у зв'язку з тривалим терміном прострочення виконання зобов'язання відповідачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з наведених судом фактичних обставин між сторонами склалися відносини з постачання товару та відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини у сфері постачання природного газу регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема Законом України “Про ринок природного газу”.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГПК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005 р. було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією “Нафтогаз України” та ПАТ “Укртрансгаз”, а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

З 01.01.2018 р. вартість пільг компенсувалася згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов’язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов’язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Як було встановлено судом вище, за спірним договором передавався газ виключно для постачання побутовим споживачам. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 р. “Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов’язків на суб’єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)” Дочірнє підприємство «Центргаз» відкритого ціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов’язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кіровоградської області.

П. 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних ріішень, підписаних всіма учасниками таких розрахунків.

У даному спорі між учасниками розрахунків, якими зокрема є Позивач та Відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано Спільні протокольні рішення, на підставі яких Позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату 497 502 597,22 грн.

Відтак, держава забезпечила відшкодування частини витрат Позивача, пов’язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, у відповідності до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, підписання спільних протокольних рішень з організації взаєморозрахунків і виконання положень Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005 р., свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобов’язань, які виникли на підставі укладеного сторонами договору, в цій частині змінилися.

Порядок розрахунків за Спільними протокольними рішеннями було визначено розділом 3, а саме перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Колегія суддів погоджується з доводами Скаржника, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"” у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 30.12.2015 р. № 16-124-Н.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов’язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 р. у справі № 906/790/16, у постанові від 10.10.2018 р. у справі № 916/3057/17, у постанові від 14.08.2018 р. у праві № 924/1090/17, у постанові від 18.10.2018 р. у справі № 927/980/17, у постанові від 18.09.2018 р. у справі № 906/1075/17, у постанові від 10.09.2018 р. у справі № 910/22875/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права ( ч. 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ).

Таким чином, підписання між сторонами спору спільних протокольних рішень і виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобов'язань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору, змінились.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні становлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

П. 3 ст. 611 цього Кодексу визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Ч. 2 ст. 625 вказаного Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

Отже, для застосування санкцій, визначених умовами договору, а також наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Аналогічну правову позицію Верховним Судом викладено зокрема у постановах від 04.02.2018 р. у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 р. у справі № 910/9806/16, від 10.05.2018 у справі № 908/2322/16 та від 22.05.2018 у справі № 926/2733/16.

Таким чином, за наданими Відповідачем доказами, не спростованими Позивачем, Покупцем на виконання умов Договору повністю та своєчасно сплачено вартість придбаного за Договором природного газу, а саме: 742 029 413,51 грн., з них: шляхом перерахування коштів із поточного рахунку зі спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Продавця сплачено 244 526 815,59 грн.; шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рахунок Позивача відповідно до укладених спільних протокольних рішень "Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України" сплачено 497 502 597,22 грн.

Щодо посилання Позивача на умову Договору змінену додатковими угодами до нього якими сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 p. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк, то як слушно зауважив Скаржник вказаним сторони фактично встановили строк та порядок виконання зобов'язання, яке здійснюється із державного бюджету України та регулюється відповідними нормативно-правовими актами.

За вказаних обставин, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р у справі № 912/1701/18, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті Відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на Позивача.

Щодо апеляційної скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про скасування рішення Кіровоградської області від 03.10.2018 р. у справі № 912/1701/18 в частині, якою зменшено пеню на 50 % та прийняття нового рішення, про задоволення позову у повному обсязі, та доводів викладених в ній, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов'язання Відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення Позивачем збитків в результаті дій Відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені.

При цьому, як зазначено в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.11.2018 р. у справа № 913/89/18 зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, Позивач не спростував висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого судового рішення у визначеній частині.

З огляду на усе вищевикладене, а також враховуючи задоволення апеляційної скарги Відповідача та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р. у справі № 912/1701/18 та відмови в задоволені позовних вимог Позивача, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" безпідставними, а тому в задоволені вказаної скарги слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги Позивача, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги згідно зі ст. 129 ГПК України покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р у справі № 912/1701/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в розмірі 84 575 грн. 67 коп., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повна постанова складена 21.01.2019 р.

Головуючий суддя                                                                                 І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                     І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                  Л.П. Широбокова