СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"08" січня 2019 р. Справа № 18/3022/11

Суддя Шевель О.В.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" вх. №76 П/2 на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 (постанову ухвалено суддею Ореховською О.О. у приміщенні господарського суду Полтавської області) у справі №18/3022/11

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук, Полтавська область,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2012 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк", ініціюючий кредитор) порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" (далі - ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", боржник) за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Полтавської області 06.11.2012 у справі №18/3022/11 (суддя Ореховська О.О.) визнано банкрутом ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод". Відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну (ліцензія серії АВ № 499170 від 09.02.2010) з наданням їй повноважень відповідно до вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.12.2017 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод"; ліквідовано Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод"; припинено провадження у справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.12.2017 у справі №18/3022/11 скасовано, усунено від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" арбітражного керуючого Тищенко О.І., покладено тимчасово обов'язки ліквідатора на арбітражного керуючого Попадюка І.В. до призначення нового ліквідатора у встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядку, в іншій частині апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" залишено без задоволення, справу №18/3022/11 передано на розгляд до господарського суду Полтавської області на стадію ліквідаційної процедури.

18.12.2018 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" надіслав до Східного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 у справі №18/3022/11 та направити справу до господарського суду Полтавської області для подальшого розгляду зі стадії розпорядження майном.

Заявник зазначає, що ТОВ "Авто-Холдінг" не є стороною у справі, однак вважає, що оскаржувана постанова господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 впливає на його права та обов'язки, оскільки кредиторські вимоги АТ "Альфа-Банк" до боржника у даній справі №18/3022/11 та у справі про банкрутство №5023/1669/11, в якій боржником є ТОВ "Авто-Холдінг", ґрунтуються на одних й тих же правочинах, учасником правовідносин за якими є ТОВ "Авто-Холдінг" - фінансовий поручитель та солідарний боржник. На думку скаржника, належне виконання ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" своїх зобов'язань перед належним кредитором за кредитним договором зменшить відповідальність ТОВ "Авто-Холдінг" за цим же договором та призведе до зменшення кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг".

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову суду, посилаючись на те, що скаржник не був залучений до участі у справі та суд не повідомив його про розгляд справи, а отже не міг знати про її прийняття. Водночас, вважає, що постанова від 06.11.2012 про визнання ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" банкрутом безпосередньо впливає на права та інтереси ТОВ "Авто-Холдінг".

Вказана скарга разом із матеріалами справи надійшла до Східного апеляційного господарського суду 03.01.2019.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до пп. 13 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 03.10.2017 року №2147-VIII) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) встановлює, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи положення статті 93 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012 (повний текст складено 12.11.2012) є 22.11.2012.

Натомість, ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" апеляційна скарга була подана 18.12.2018, а отже, скаржником порушено строк для оскарження вказаного процесуального документу, встановленого нормами Господарського процесуального кодексу України. При цьому, апеляційна скарга була подана апелянтом зі спливом більш як 6 років.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла станом на листопад 2012 року) визначено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції) також передбачено, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

Поважними визнаються такі обставини, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України (в обох наведених редакціях) не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Проте, наведені апелянтом доводи, викладені у клопотанні про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012, суддя-доповідач не визнає поважними, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з клопотанням про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скаржник вказує, що про оскаржувану постанову він дізнався під час моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки не був залучений до участі у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод".

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, апелянтом жодних доказів на підтвердження викладених обставин суду не надано, не зазначено, з якого моменту та за яких обставин апелянт дізнався про наявність оскаржуваної постанови.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2012 порушено провадження у справі № 18/3022/11 про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та інше (а.с. 36 т.2).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.01.2012 визнано вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ "Альфа - Банк" в сумі 240027540,01 грн. основного боргу, зобов'язано ініціюючого кредитора в десятиденний термін подати до офіційного друкованого органу (газета Верховної ради України „Голос України" або газета Кабінету Міністрів України „Урядовий кур'єр") оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Тищенко О.І., якого, зобов'язано скласти реєстр вимог кредиторів та представити його суду до 02.04.2012 (а.с. 39-42 т.3).

На виконання вимог ухвали суду від 26.01.2012 в газеті "Урядовий кур'єр" від 08.02.2012 №24 (4668) було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" (а.с. 47-48 т. 3).

Постановою господарського суду Полтавської області 06.11.2012 по справі №18/3022/11 ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, вказану постанову оприлюднено в реєстрі 22.11.2012.

На виконання постанови суду від 06.11.2012 в газеті „Голос України" №222 від 22.11.2012 ліквідатором було надруковане оголошення про визнання Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (т.12 а.с.71-77).

Тобто, інформація як про порушення справи про банкрутство ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", а також про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури була загальновідомою.

Крім того, в силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Однак апелянтом не зазначено, коли саме та у зв'язку з якими обставинами він дізнався про існування оскаржуваної постанови від 06.11.2012, та не надано доказів неможливості ознайомлення із відповідними відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень протягом розумного строку.

Зокрема, ним не обґрунтовано, чому ТОВ "Авто-Холдінг" як поручитель за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" (боржником у даній справі) та солідарний боржник згідно з рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2009 року у справі №13/33 (на підставі якого ПАТ "Альфа - Банк" звернулося з заявами до ТОВ "Авто-Холдінг" та до ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" про порушення відповідних справ про банкрутство) протягом тривалого часу не вживало заходів з метою отримання відомостей щодо стану стягнення заборгованості з інших солідарних боржників, зокрема, з ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - враховуючи, що провадження у справі №5023/1669/11 про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг" за заявою ПАТ "Альфа - Банк" до вказаного товариства як до фінансового поручителя було порушено ще у 2011 році.

Суддя-доповідач зазначає, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті домогтися нового слухання справи та нового її вирішення.

Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Проте, із матеріалів справи таких підстав не вбачається, а апелянтом їх наявності не доведено.

При цьому, суддя-доповідач наголошує, що безпідставне поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги більше ніж через 6 років після ухвалення оскаржуваної постанови може розцінюватись як порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, частиною 2 статті 261 ГПК України (в редакції, чинній на час звернення скаржника до суду з апеляційною скаргою) визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, у разі звернення до апеляційного суду особи, яка не брала участі у справі, з апеляційною скаргою після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення, суду апеляційної інстанції необхідно встановити чи оскаржуваним рішенням вирішено питання щодо прав, інтересів та/чи обов'язків такої особи.

Відповідно до статті 254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 258 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема рішення або ухвала, що оскаржується; у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Суддя-доповідач зазначає, що згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство (у редакції, що діяла до 19.01.2013), учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів) і боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

При цьому, суддя-доповідач зауважує, що зазначений Законом про банкрутство перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

В той же час, як свідчать матеріали справи, ТОВ "Авто-Холдінг" не має підтверджених кредиторських вимог до ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод, у встановленому Законом про банкрутство порядку скаржник з такими вимогами до суду або арбітражного керуючого не звертався.

За таких обставин, із матеріалів справи не вбачається, що "Авто-Холдінг" набув статусу сторони (кредитора) та учасника провадження у даній справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод".

При цьому, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто та вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 12.11.2018 у справі №910/2611/18 тощо.

Суддя-доповідач зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваної апелянтом постанови суду від 06.11.2012 не містяться висновки про права та обов'язки апелянта, у резолютивній частині постанови суду також не вказано про права та обов'язки апелянта.

У скарзі зазначено, що інтерес ТОВ "Авто-Холдінг" полягає у прагненні останнього до користування конкретним матеріальним благом, яким є сподівання на належне виконання позичальником ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" своїх зобов'язань перед кредитором - ПАТ "Альфа - Банк", що призведе до зменшення кредиторських вимог банку до ТОВ "Авто-Холдінг" та можливості виходу підприємства з ліквідаційної процедури.

Водночас, апелянтом не обґрунтовано, яким чином вказані сподівання та припущення свідчать про те, що в оскаржуваній постанові суд вирішив питання про його права і обов'язки.

Згідно зі ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, відповідно, апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя-доповідач дійшла висновку, що зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме, апелянт має надати суду:

- письмові обґрунтування тверджень про те, що оскаржуваною постановою господарський суд вирішив питання про права та обов'язки апелянта;

- мотивоване клопотання з викладеними доводами і обставинами та доказами в їх обґрунтування щодо поважності причин пропуску апелянтом строку подання апеляційної скарги на постанову господарського суду Полтавської області від 06.11.2012.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 119, 174, 234, 254-256, 258, 260, п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" залишити без руху.

2. Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Роз'яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Шевель