ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. м. Київ Справа№ 911/2258/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від прокурора: згідно протоколу судового засідання від позивача-1: згідно протоколу судового засідання від позивача-2: згідно протоколу судового засідання від відповідача -1: згідно протоколу судового засідання від відповідача - 2: згідно протоколу судового засідання від відповідача - 3: згідно протоколу судового засідання від відповідача -4: згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури
на ухвалуГосподарського суду Київської області
від22.10.2018
суддя Христенко О.О.
за позовомЗаступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури, м. Кагарлик, Київська обл. в інтересах держави в особі 1) Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, м. Київ 2) державного підприємства "Ржищівське лісове господарство", м. Ржищів, Київська обл.
до1) Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області, м. Кагарлик, Київська обл. 2) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпро 3) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", м. Полтава 4) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал", м. Київ
провизнання незаконним розпорядження, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1.Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства; 2. Державного підприємства "Ржищівське лісове господарство" звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до 1. Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області; 2. приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування"; 3. приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"; 4. товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал", в якій просив суд:

1. визнати незаконним та скасувати розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 27 червня 2008 року № 503 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства;

2. скасувати наступні рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Н.Ф.:

про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_1 за приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Дім страхування" № 30899298 від 11.08.2016;

- про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_3 за товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Опіка капітал» № 41039738 від 11.05.2018;

- про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_4 за товариством з обмеженою відпповідальністю «Компанія з управління активами «Опіка капітал» №41010000 від 11.05.2018;

про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_5 за приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна" № 30921427 від 12.08.2016;

про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,39 га з кадастровим номером НОМЕР_6 за приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» № 30919094 від 12.08.2016.

3. витребувати на користь держави в особі державного підприємства «Ржищівське лісове господарство»:

- з незаконного володіння приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_1;

- з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Опіка капітал» земельні ділянки площею 0,4 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_4;

- з незаконного володіння приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра Україна» земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_5 та площею 0,39 га з кадастровим номером НОМЕР_6.

До позовної заяви прокурором було додано, зокрема:

- розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації № 503 від 27.06.2008 № 503 « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» (завірене з оригіналом згідно прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури - О. Олеф'р);

- копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_7 від 19.11.2008 (звірену з оригіналом згідно головним спеціалістом відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру - Нижник С.В.);

- копію технічної документації із землеустрою (завірена, 04.06.2018 головним спеціалістом відділу у Кагарлицькому районі Головного управління Держгеокадастру - Нижник С.В.).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18

- відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1) Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства; 2) державного підприємства "Ржищівське лісове господарство" до 1) Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області; 2) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування"; 3) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"; 4) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал" про визнання незаконним та скасування розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації № 503 від 27 червня 2008 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства;

- залишено без руху позовну заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1) Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства; 2) державного підприємства "Ржищівське лісове господарство" до 1) Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області; 2) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування"; 3) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"; 4) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал" про скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Н.Ф. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_1 за ПрАТ "Страхова компанія "Дім страхування" № 30899298 від 11.058.2016; про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_3 за ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка капітал" № 41039738 від 11.05.2018; про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_4 за ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка капітал" № 41010000 від 11.05.2018; про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_5 за ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" № 30921427 від 12.08.2018; про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_6 за ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" № 30919094 від 12.08.2016 та витребування на користь держави в особі ДП "Ржищівське лісове господарство" з незаконного володіння ПрАТ "Страхова компанія "Дім страхування" земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_1; з незаконного володіння ТОВ "Компанія з управління активами "Опіка капітал" земельні ділянки площею 0,4 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_3; НОМЕР_4; з незаконного володіння ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_5 та площею 0,39 га з кадастровим номером НОМЕР_6.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі ст. 175 Господарського процесуального кодексу України в частині позовних вимог Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури про визнання недійсним розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 27.06.2008 № 503 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства", місцевий господарський суд виходив з того, що даний спір виник у цивільних правовідносинах уповноваженого органу та громадянина щодо передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зміни її цільового призначення, відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури (надалі - скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було невірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. ст. 152, 155 Земельного кодексу України, ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, а також порушено норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 20, 173, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження Кагарлицької районної держаної адміністрації, враховуючи дійсний суб'єктний склад сторін цього спору, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Сторони відзиви на апеляційну скаргу не подали, проте відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 у справі № 911/2258/18 апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18 - залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 задоволено клопотання заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18; відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2258/18; розгляд апеляційної скарги заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18 призначено на 16.01.2019.

В судовому засіданні прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав, з наведених у апеляційній скарзі підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.10.2018 в частині відмови у відкритті провадження за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1) Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства; 2) державного підприємства "Ржищівське лісове господарство" до 1) Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області; 2) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування"; 3) приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"; 4) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал" про визнання незаконним та скасування розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації № 503 від 27 червня 2008 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні адвокат відповідача-1 просив апеляційну скаргу апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін, як такий, що був постановлений з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

Позивачі 1, 2 та відповідачі 2-4 в призначене судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили. Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від позивачів 1, 2 та відповідачів 2-4 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивачів 1, 2 та відповідачів 2-4.

Північний апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши думку прокурора та адвоката відповідача-1, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Як вже зазначалось вище, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1. Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства; 2. Державного підприємства "Ржищівське лісове господарство" до 1. Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області; 2. приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування"; 3.Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"; 4. товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Опіка-капітал" про визнання незаконним розпорядження, скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з прохальної частини позовної заяви, що однією із позовних заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури є вимога про визнання незаконним та скасувати розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 27 червня 2008 року № 503 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18 відмовлено у відкритті провадження в частині про визнання незаконним та скасувати розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 27 червня 2008 року № 503 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній частині, місцевий господарський суд виходив з того, що даний спір виник у цивільних правовідносинах уповноваженого органу та громадянина щодо передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зміни її цільового призначення, відноситься до юрисдикції загальних судів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає як вимогам чинного законодавства, так і наданим суду матеріалам, виходячи з наступного.

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку, позовну вимогу про визнання рішень незаконними можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України, з огляду на те, що прокурор звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсними розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 27.06.2008 № 503, такий спір є приватноправовим та, вирішуючи питання про те, чи відноситься справа до юрисдикції господарських судів чи до юрисдикції загальних судів, суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Одночасно, ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних саме із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Положеннями ст. 21 ГПК України визначено, що не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своїй ухвалі, що Кагарлицька районна державна адміністрація у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема, наданні земельної ділянки громадянці у власність та зміну цільового призначення, діє як орган через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок та вступає з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

Частиною 2 статті 13 Конституції України унормовано, що кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи, у визначеному законом порядку, набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок є цивільно-правовими.

Відтак, для віднесення справи до своєї юрисдикції, господарському суду необхідно визначити, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за умов участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку, вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 911/4112/16.

Враховуючи те, що прокурор звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 27.06.2008 № 503 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства", суд, під час розгляду заявлених позовних вимог, виходить із суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин, а зазначена позовна вимога, хоч і не заявлена безпосередньо до фізичної особи, проте, за характером спірних правовідносин стосуються прав та інтересів такої фізичної особи у цивільних правовідносинах з права власності на майно - земельну ділянку, відтак, це питання підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки фізичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 911/4111/16.

Відповідна правова позиція щодо підвідомчості земельних спорів за участю фізичних осіб викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 911/4144/16.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведений висновок Верховного Суду підлягає застосуванню судом на підставі п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що спір щодо позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 27.06.2008 № 503 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в частині відведення у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства" виник у цивільних правовідносинах уповноваженого органу та громадянина щодо передачі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зміни її цільового призначення, відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені прокурором позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст.ст. 78, 79 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні у справі матеріали та пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно застосовано п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 175, 129, 240, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.10.2018 у справі № 911/2258/18 залишити без змін.

3. Справу № 911/2258/18 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 18.01.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська