ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/7083/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Таболін О.С.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Ярошенко А.С.

розглянув апеляційну скаргу Державної іпотечної установи

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018

у справі №910/7083/16 ( суддя Мудрий С.М.)

за заявою Державної іпотечної установи про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

до Державної іпотечної установи

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договорів недійсними

1. Зміст заяви та пояснення по суті

1.1. 27.09.2018 Відповідачем подано до місцевого суду заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/7083/16 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

1.2. Заява про перегляд вказаного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що, після винесення рішення місцевим судом у справі №910/7083/16 та набрання ним законної сили, Відповідачу стали відомі певні матеріально-правові факти, які, на його думку, є істотними у справі, і які не могли і не були відомі під час розгляду цієї справи. Зокрема, на переконання Відповідача, нововиявлені обставини підтверджуються листом Національного банку України від 30.08.2018 №20-0010/47170, в якому зазначено, що «до повноважень Національного банку не належить встановлення правових підстав недійсності правочинів».

2. Обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про визнання договорів недійсними.

2.2. Рішенням господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/7083/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 позов задоволено. Визнано недійсним договір застави майнових прав №Д-3/2015 від 04.02.2015, укладений між Позивачем та Відповідачем. Визнано недійсним договір відступлення права вимоги №Д-3.1/2015 від 04.02.2015, укладений між Позивачем та Відповідачем. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 2 756,00 грн. судового збору.

2.3. Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2017 у справі №910/7083/16, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018, у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/7083/16 за нововиявленими обставинами відмовлено.

2.4. Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2018, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2018, в задоволенні заяви Відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16 залишено без змін.

3. Зміст ухвали місцевого суду

3.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 у задоволенні заяви Відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16 відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16 залишено без змін.

3.2. Ухвала мотивована тим, що лист Національного банку України від 30.08.2018 №20-0010/47170 не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, як на нововиявлені обставини заявник по суті посилається на переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

4. Вимоги та обґрунтування апеляційної скарги

4.1. Не погодившись з прийнятою ухвалою, Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу місцевого суду від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 та змінити рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016, шляхом зазначення у мотивувальній частині, що «не дотримання ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою вимог постанов правління НБУ №692/БТ від 30.10.2014 та №560/БТ від 11.09.2014 не впливає на недійсність договору застави майнових прав №Д-3/2015 від 04.02.2015 та договору про відступлення прав вимоги (з відкладальними умовами) №Д-3.1/2015 від 04.02.2015.».

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку Відповідача, місцевим судом зроблено необґрунтований висновок, що лист Національного банку України від 30.08.2018 №20-0010/47170 не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.320 Господарського процесуального кодексу України.

Так, Відповідач зазначає, що у зазначеному вище листі НБУ надав роз'яснення порядку застосування своїх нормативно-правових актів з обмеженим доступом, зокрема, повідомив, що «до повноважень Національного банку не належить встановлення правових підстав недійсності правочинів».

На переконання Відповідача, місцевий суд, при прийнятті рішенням господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/7083/16 лише на підставі копій постанов правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 та №560/БТ від 11.09.2014, без з'ясування позиції Національного банку України, дійшов висновку про те, що передумовою для укладення між сторонами спірних правочинів мало б передувати погодження з куратором банку.

При цьому, як вважає Відповідач, визначення Національним банком України правової характеристики порядку застосування постанов правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 та №560/БТ від 11.09.2014 спростовує висновки місцевого суду щодо можливості застосування таких підстав для недійсності договору застави та договору відступлення прав вимоги.

Також Відповідач зазначає, що врахування правової позиції Національного банку України щодо порядку застосування постанов правління суттєво впливає на правильність встановлення фактичних обставин.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач у поданому відзиві просить апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Позивач зазначає, що спірні договори були визнані судом недійними не у зв'язку з компетенцією Національного банку України встановлювати підстави недійсності правочинів.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 07.12.2018 Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 про відмову у задоволенні заяви Відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №910/7083/16.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 задоволено клопотання Відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги, поновлено Відповідачу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2018, відкрито апеляційне провадження у справі №910/7083/16, розгляд справи призначено на 15.01.2019.

6.3. У судове засідання 15.01.2019 з'явилися уповноважені представники Позивача і Третьої особи. Уповноважений представник Відповідача у судове засідання 15.01.2019 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

6.4. Представник Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу місцевого суду від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

6.5. Представник Третьої особи проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу місцевого суду від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

7. Застосоване законодавство

7.1. Згідно зі ст.320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

7.2. Відповідно до ч.3 ст.325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Відповідно п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

8.3. Так, у рішенні місцевого суду від 01.08.2016 у справі №910/7083/16 було встановлено, постановою Національного банку України №692/БТ запроваджено ряд обмежень у діяльності Позивача, зокрема, заборонено Позивачу передавати в забезпечення третім особам майно та активи банку без погодження з куратором банку.

Проте, всупереч імперативних норм постанови Національного банку України №692/БТ, яка була обов'язковою для виконання, Позивач та Відповідач уклали договір застави та договір відступлення в період існування у Позивача відповідних заборон, зокрема, щодо надання майнових порук, а також передачі в забезпечення третім особам майна та активів банку без погодження з Національним банком України.

8.4. При цьому, сам по собі факт відсутності у Національного банку України повноважень на встановлення правових підстав визнання недійсності правочинів, про що зазначено в листі №20-0010/47170 від 30.08.2018, жодним чином не спростовує фактів, які було покладено в основу судового рішення, а саме: тих обставин, що укладення між сторонами оспорюваних договорів без отримання на це відповідної згоди (погодження) представника Національного банку України суперечить вимогам постанови Національного банку України №692/БТ та ст. 3, 47, 49, 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність», і як наслідок, є самостійною підставою для визнання спірних договорів недійсними.

8.5. Апеляційний суд зазначає, що у листі, на який посилається Відповідач, Національним банком України жодним чином не визначалась правова характеристика порядку застосування постанови правління НБУ №692/БТ, а вказівка Національного банку України на те, що до його компетенції не належить встановлення правових підстав визнання недійсності правочинів, не впливає на статус відповідної постанови як такої, що є обов'язковою для застосування та не є нововиявленою обставиною в розумінні ч. 1, 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

8.6. Водночас, наведені Відповідачем обставини не спростовують фактів, які були покладені в основу рішення місцевого суду від 01.08.2016 у справі №910/7083/16, а врахування таких обставин судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

8.7. Крім того, сам лист Національного банку України №20-0010/47170 від 30.08.2018 не існував на момент ухвалення рішення, яке просить переглянути Відповідач за нововиявленими обставинами.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відсутність нововиявлених обставин у справі №910/7083/16 в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а, отже, відсутність підстав для задоволення заяви Відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16.

9.2. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду згідно з ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/7083/16 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державну іпотечну установу.

4. Матеріали справи №910/7083/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.01.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко