ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/162/19

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 26, оф. 505

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс», 49000, м. Дніпро, вул. Комунарівська, 58,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 1 - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 2 - Прокуратура Автономної Республіки Крим

про визнання недійсними з моменту укладання договору постачання від 06.03.2012 р. № 181 та додаткових угод № 1/650 від 06.03.2012 р., № 2/651 від 20.06.2012 р. до договору постачання від 06.03.2012 р. № 181,

встановив:

Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою № 1477/18 від 28.12.2018 р. (вх. № 178/19 від 08.01.2019 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 1 - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 2 - Прокуратура Автономної Республіки Крим, про визнання недійсними з моменту укладання договору постачання № 181 від 06.03.2012 р. та додаткових угод № 1/650 від 06.03.2012 р., № 2/651 від 20.06.2012 р. до договору постачання № 181 від 06.03.2012 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (у подальшому перейменоване у Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз») про стягнення 58151975,83 грн. з підстав неналежного виконання договору поставки № 181 від 06.03.2012 р. Рішенням господарського суду міста Києва від 19.08.2015 р. у справі № 910/18883/15 позов ТОВ «Нафтосервіс» задоволено в повному обсязі. У зв'язку з тим, що на момент розгляду вказаного судового спору у суді ДАТ «Чорноморнафтогаз» перебувало під дією надзвичайної та невідворотної події (непереборної сили), що підтверджено Сертифікатом від 03.12.2014 р. № 2018 про форс-мажорні обставини, який виданий Торгово-промисловою палатою України, ДАТ «Чорноморнафтогаз» не мало можливостей як щодо сплати судових зборів для оскарження судового рішення у справі № 910/18883/15, так і щодо перевірки фактів проведення спірної господарської операції.

Позивач наголошує, що документи, які містять відомості про господарські операції за договором поставки № 181 від 06.03.2012 р., проведені ДАТ «Чорноморнафтогаз», відновити неможливо внаслідок їх знаходження на тимчасово окупованій території України, однак отримані ДАТ «Чорноморнафтогаз» документи, у тому числі - за допомогою правоохоронних органів, свідчать про те, що договір поставки № 181 від 06.03.2012 р. був спрямований на незаконне заволодіння майном держави, грунтується на документах, складених з грубим порушенням вимог чинного законодавства у сфері державних закупівель, внаслідок чого порушує публічний порядок.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати недійсним договір та додаткові угоди до нього, посилаючись на таке.

06.03.2012 р. між ТОВ «Нафтосервіс», як постачальником за договором, та ДАТ «Чорноморнафтогаз», як покупцем за договором, укладено договір поставки № 181, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати (поставити) у визначений строк у власність покупця товар згідно Специфікації № 1 (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар і оплатити його на умовах, визначених цим договором. Пунктами 4.6.1 і 4.6.2 договору зазначено про здійснення розрахунків за договором шляхом відкриття покритого безвідкличного акредитиву.

06.03.2012 р. між ТОВ «Нафтосервіс» та ДАТ «Чорноморнафтогаз» було укладено додаткову угоду № 1/650 до договору № 181 від 06.03.2012 р., яким доповнено специфікацію додатковими технічними вимогами до предмету закупівлі, а 20.06.2012 р. між ТОВ «Нафтосервіс» та ДАТ «Чорноморнафтогаз» було укладено додаткову угоду № 2/651 до договору № 181 від 06.03.2012 р., якою було викладено у новій редакції пункт 4.6.1 та змінено умови оплати за договором, які значно відрізняються від пропозиції конкурсних торгів.

Згідно умов розрахунків за п. 4.6.1 договору від 06.03.2012 р. № 181, функції банку емітента акредитиву, авізуючого банку та виконуючого банку покладено на філію Акціонерного товариства «Укрексімбанк» в АР Крим, МФО 324786. Пред'явником документів для виконання за акредитивом визначено ДАТ «Чорноморнафтогаз», як покупця за договором. Водночас, частиною 1 ст. 1096 ЦК України визначено, що для виконання акредитива саме одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов. Таким чином, на переконання позивача, пунктом 4.6.1 договору від 06.03.2012 р. № 181 визначені умови, які завідомо суперечать чинному законодавству, порушують юридичну сутність акредитиву (покладають обов'язки бенефіціара за акредитивом на наказодавця (покупця), а також обов'язки виконуючого банку у частині, що стосується перевірки документів для отримання коштів за акредитивом) та унеможливлюють реальне виконання умов оплати за даним договором, що беззаперечно, на думку позивача, призводить до неможливості ДАТ «Чорноморнафтогаз» виконати умови оплати за договором та, як наслідок, створює умови для притягнення ДАТ «Чорноморнафтогаз» до юридичної відповідальності за порушення господарського зобов'язання.

Крім того, за твердженням позивача, у ТОВ «Нафтосервіс», як постачальника за договором, відсутні документи, що підтверджували якість товару на підставі встановлених сертифікатів, а також документи щодо походження товару, а порівняльний аналіз цінової пропозиції ТОВ «Нафтосервіс» та цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальності «ЄВРО ГРУП УКРАЇНА», замість іншого учасника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант-Сервіс», свідчить про різницю між ними.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що договір від 06.03.2012 р. № 181, із змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами, не відповідає вимогам ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) внаслідок його відмінності від змісту неконкурентної пропозиції конкурсних торгів ТОВ «Нафтосервіс», а також зміни істотних умов договору про закупівлю до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі. Водночас, істотні порушення вимог ст.ст. 10, 25 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у частині оприлюднення інформації про закупівлю, внесення змін до конкурсної документації щодо місця постачання, специфікації, строків подання пропозицій, визначення умов договору, що не відповідають вимогам чинного законодавства та завідомо призводять до порушення замовником умов договору, свідчать про те, що договір від 06.03.2012 р. № 181 (із змінами і доповненнями) порушує публічний порядок.

Звертаючись з даним позовом до господарського суду Київської області, позивач посилається на приписи п. 5 ст. 29 ГПК України, а також те, що пунктом 2.5 укладеного сторонами договору було визначено місце виконання зобов'язань на території Автономної Республіки Крим, у зв'язку з чим даний спір, на думку АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», підлягає розгляду господарським судом Київської області.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності з п. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як зазначено у пункті 2.5 договору поставки № 181 від 06.03.2012 р., приймання товару по кількості та якості здійснюється покупцем за адресою: Автономна Республіка Крим, Чорноморський район, Новосельська сільська рада, бухта Ярилгач, База буріння і облаштування УРтаЕБ ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Також слід зазначити, що згідно з приписами ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання; за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання; за іншим зобов'язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Дослідивши матеріали позову, суд встановив, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними з моменту укладання договору постачання № 181 від 06.03.2012 р. та додаткових угод № 1/650 від 06.03.2012 р., № 2/651 від 20.06.2012 р. до договору постачання № 181 від 06.03.2012 р., а не фактичне виконання договору постачання № 181 від 06.03.2012 р., а отже підстави для розгляду спору за місцем виконання договору (приймання товару) згідно з умовами укладеного між сторонами договору постачання № 181 від 06.03.2012 р. та додаткових угод до нього, є відсутніми.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ГПК України, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з позовних матеріалів та Витягу № від 15.01.2019 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтосервіс» () є: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Ю. Кондратюка, 58.

У відповідності з пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як передбачає частина 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про передачу позовної заяви Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» за територіальною юрисдикцією (підсудністю) господарському суду Дніпропетровської області, оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Дніпро.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» № 1477/18 від 28.12.2018 р. (вх. № 178/19 від 08.01.2019 р.) передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Дніпропетровської області.

2. Ухвалу направити сторонам у справі.

Додаток: позовна заява № 1477/18 від 28.12.2018 р. з додатками на 53 арк.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 16.01.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна