СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2019 р. Справа № 922/2258/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової Н.І.

за участю:

від позивача - ОСОБА_1 (представник за довіреністю № 14-120 від 08.06.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 6537/10);

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (вх. №852 Х/2) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області о 12 годині 04 хвилини 26.09.2018 повний текст складено 05.10.2018 у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Сальніковою Г.І. у справі № 922/2258/18

за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького,6

до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" , місцезнаходження : 64200, Харківська область, м. Балаклея, вул. Алієва,72

про стягнення 461.323.82 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою за вих. №14/4-1208 від 08.08.18 до відповідача - Комунального підприємства Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі", згідно вимог якої позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 424149,91 грн., 3 % річних у розмірі 22.335,06 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14838,85 грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання КП Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 3206/15-БО-32 від 16.12.2014, зокрема п. 6.1 вказаного договору. В якості правових підстав позову посилається, зокрема, на положення статей 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також зазначає, що за попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом даної справи складається із витрат по сплаті судового збору в розмірі 6919,85грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.09.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Алієва, 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) - 424149,91 грн. пені; 22335,06 грн. 3 % річних; 14838,85 грн. інфляційних втрат та 6919,85 грн. витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав їх законними, обґрунтованими та такими, що доведені наявними в матеріалах справи належними доказами.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою. У скарзі відповідач вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на імперативні приписи частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016, що набрав чинності 30.11.2016. На думку апелянта місцевим господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права. Просить апеляційний господарський суд: скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2018 у справі № 922/2258/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Втрати відповідача зі сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою покласти на позивача.

Указом Президента від 29.12.2017 року №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд та утворено Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента від 28.09.2018 року № 295/2018 "Про переведення суддів" до новоутвореного Східного апеляційного господарського суду переведено суддів.

Повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду оприлюднене в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 19.12.2018. Явка представників сторін визнана не обов'язковою.

У зв'язку з відрядженням судді-доповідача ОСОБА_2 судове засідання 19.12.2018 не відбулось. Сторін повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 08.01.2019 об 11 годині 15 хвилин у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, про що містяться підписи представників сторін (а.с. 136).

У зв'язку з відпусткою судді Гези Т.Д., яка приймала участь у вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження та призначенні справи до розгляду, автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями визначено колегію суддів для розгляду даної справи в наступному складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В. (витяг з протоколу 08.01.2019)

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та не направив уповноваженого представника. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на повідомленні про дату, час та місце наступного судового засідання.

В судове засідання 08.01.2019 прибув представник позивача , який пояснив, що вважає законним та обґрунтованим оскаржуване рішення суду першої інстанції та просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду Харківської області у даній справі.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та не направив уповноваженого представника. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на повідомленні про дату, час та місце наступного судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого господарського суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, під час апеляційного провадження та вбачається з наявних в матеріалах справи доказів 16.12.2014 між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та відповідачем - Комунальним підприємством Балаклійської міської ради "Балаклійські теплові мережі" (покупець) укладено Договір № 3206/15-БО-32 купівлі - продажу природного газу (далі-Договір) (т.с. І а.с. 15-20), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно з умовами п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до 2.1 Договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ за обсягом до 3182,7 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання - передачі газу.

Відповідно до умов пункту 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору, позивач протягом січня - грудня 2015 року передало у власність відповідачу природний газ на загальну суму 16288428,72 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи оформленими та підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу (т.с. І а.с. 39-45).

Відповідач за поставлений природний газ розрахувався у повному обсязі, однак із порушенням передбачених сторонами у пункті 6.1 Договору строків, що підтверджується складеною позивачем довідкою (т.с. І а.с. 48-50).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом першої інстанції остаточна оплата за поставлений газ здійснена відповідачем 08.02.2016.

На підставі наведених обставин щодо проведення відповідачем розрахунку з порушенням узгоджених сторонами у договорі строків ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано пеню - 424149,91 грн., 3 % річних у розмірі 22335,06 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14838,85 грн. та звернувся до суду з відповідним позовом у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в суді першої інстанції надавав заперечення щодо заявлених позовних вимог, в яких вказував про їх неправомірність з посиланням на статтю 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що згідно з вимогами згаданої частини третьої статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", особа - боржник повинна набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеною до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово - комунального господарства. Сплата ж заборгованості до вступу в дію зазначеного Закону не є безумовною та достатньою підставою для автоматичного списання нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, оскільки такому списанню обов'язково передує включення боржника за встановленою Законом процедурою до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Невключення боржника до відповідного реєстру виключає можливість застосування до спірної заборгованості наведених положень Закону щодо її списання.

Відповідач (заявник апеляційної скарги) в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а саме стаття 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що призвело до помилкових висновків, які покладені в основу оскаржуваного рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апелянта та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області, зважаючи на наступне.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі в тексті - Закону України №1730-VIIІ), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України №1730-VIIІ, заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ст. 2 Закону України №1730-VIIІ, дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною 3 статті 7 Закону України №1730-VIIІ, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.04.2018 у справі № 904/10747/16, від 15.05.2018 у справі № 908/3126/16; 908/3125/16 від 23.05.2018).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується представниками сторін відповідач за отриманий природний газ розрахувався повністю. Остаточний розрахунок 08.02.2016. Зазначені обставини також підтверджені в судовому засіданні апеляційного господарського суду представником позивача.

Зважаючи на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відповідно яких суми пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, стягнення яких є предметом спору у цій справі, підлягають списанню. Крім того, такі висновки місцевого господарського суду суперечать правовим висновкам Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин.

З урахуванням наведеного, рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2018 у даній справі підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, за висновком апеляційного господарського суду вимоги скарги законні та обґрунтовані, тому вона підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на позивача відповідно до статті 129 ГПК України.

У зв'язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір за звернення до суду першої інстанції покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 2 ч. 1 статті 275, п. 4 частини 1 статті 277, 281-284 ГПК України Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.09.2018 у справі № 922/2258/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького,6 на користь Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" , місцезнаходження : 64200, Харківська область, м. Балаклея, вул. Алієва,72 10379,78 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2019

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов