РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2019 року справа № 910/15049/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження справу № 910/15049/18

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1,

до Фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича, АДРЕСА_1, 14000

про стягнення 24340 грн. 70 коп.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

В С Т А Н О В И В:

Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" подано позов до фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича про стягнення 8964 грн. 66 коп. за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій період з 31.12.2014 по 31.08.2016 з яких: заборгованість у сумі 4342 грн. 08 коп., 3 % річних у сумі 726 грн. 94 коп., інфляційні нарахування у сумі 3895 грн. 64 коп., а також 15376 грн. 04 коп. за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій період з 30.09.2016 по 31.03.2018 з яких: заборгованість у сумі 14169 грн. 91 коп., 3 % річних у сумі 206 грн. 63 коп., інфляційні нарахування у сумі 999 грн. 50 коп.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 18.12.2018. Також даною ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу - п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи у суді, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення 204 - позивачу, № 212 - відповідачу.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 212 ухвала суду від 26.11.2018 отримана відповідачем особисто 28.11.2018. Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 13.12.2018.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

До початку судового засідання від відповідача надійшла письмова заява (клопотання) від 18.12.2018 про відкладення розгляду справи, розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розглянувши вказану заяву, господарський суд ухвалою від 18.12.2018 відмовив відповідачу у її задоволенні.

Крім того, 18.12.2018 від відповідача на адресу суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. В обґрунтування даної заяви відповідач посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № Е1063-3296 від 01.12.2014 за період з 31.12.2014 по 22.11.2015, оскільки на момент звернення 22.11.2018 до суду з позовом минуло більше трьох років. Відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності згідно ст. 267 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.12.2014 по 22.11.2015.

Заява прийнята судом до розгляду.

У судове засідання 18.12.2018 учасники справи уповноважених представників не направили.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2018 розгляд справи відкладено на 08.01.2019. Явка представників учасників справи обов'язковою не визнавалась.

У судове засідання 08.01.2019 повноважні представники сторін не прибули, заяв та клопотань не надійшло.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішення Київської міської ради №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменоване з комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», утвореного рішенням Шевченківської районної у м. Києві №187 від 19.02.2007.

01.02.2012 між комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради (довіритель) та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (повірений) був укладений договір доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів №1 (далі за текстом - договір доручення) (а.с. 25-26).

Відповідно до п. 2.2.1 договору довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: 2.2.1.1 - укладати з власниками та орендарями нежитлових приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.2 - здійснювати облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.3 - проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами, спрямовану на зменшення заборгованості; 2.2.1.4 - здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги довірителя; 2.2.1.5 - проводити прийом споживачів з питань нарахування та оплат за послуги довірителя та надавати відповідні довідки; 2.2.1.6 - виконувати інші дії для забезпечення виконання умов даного договору.

Зазначені юридичні дії, передбачені п. 2.2.1 договору доручення, вчиняються у межах об'єктів, визначених додатком №2 до договору.

Відповідно до п. 3.4.3. договору доручення до прав та обов'язків повіреного відноситься отримання на свій поточний рахунок грошові кошти, що надходять від споживачів в рахунок оплати послуг довірителя та впродовж сім днів перерахувати отримані кошти на поточний рахунок довірителя.

Облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.03.2013 по 01.09.2016 здійснювало КП ЦОС на підставі договору доручення з КП «Керуюча дирекція» Шевченківського району (яке в подальшому перейменоване в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»).

З 01.09.2016 облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснює Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» на підставі договору доручення № 512 від 31.08.2016 (а.с. 17-18).

Відповідно до п.5.2.9 договору доручення № 512 від 31.08.2016 до прав та обов'язків КК «Центр комунального сервісу» відноситься отримання на свій поточний рахунок грошові кошти, що надходять від споживачів, в рахунок оплати послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та 4, 18, 28 числа кожного місяця перераховувати отримані кошти на поточний рахунок КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Відповідно до п. 5.4.9 договору доручення № 21 від 24.01.2017 (а.с. 19-21) до прав та обов'язків КК «Центр комунального сервісу» належить отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів власників та орендарів, в рахунок оплати послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 4, 18, 28 числа кожного місяця перерахування отриманих коштів на поточний рахунок КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Відповідно до п. 5.3.8 договору доручення № 1016 від 29.12.2017 (а.с. 22-24) до прав та обов'язків КК «Центр комунального сервісу» належить отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів власників та орендарів, в рахунок оплати послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 4, 18, 28 числа кожного місяця перерахування отриманих коштів на поточний рахунок КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

01.12.2014 між фізичною особою-підприємцем Балобіним Андрієм Олеговичем (далі - власник або орендар) та Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» (далі - виконавець) укладено договір № Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговування нерухомого майна (далі - договір про відшкодування витрат) (а.с. 35-38).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі (будівлі, частини будівлі, окремого приміщення в будівлі), що находяться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 8 (далі - будівля), а також утримання будинку та прибудинкової території, а власник (орендар) відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт (послуг) пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі (далі - експлуатаційні витрати), якщо інше випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором.

Власник (орендар) володіє приміщенням загальною площею 202,1 кв. м на підставі договору купівлі-продажу № 9012 від 29.12.2006 (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 4.4. договору загальна вартість відшкодування власником (орендарем) витрат з утримання та обслуговування нерухомого майна по даному договору становить - 542 грн 69 коп. на місяць, у тому числі ПДВ 90 грн 45 коп.

Оплата послуг, передбачених п.п. 4.1.-4.4, проводиться власником (орендарем) щомісячно, у 10-ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем (п. 4.6 договору).

Згідно з п. 4.7. договору про відшкодування витрат у випадку зміни розміру тарифу та/або його структури на витрати з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території в період дії договору, виплата власником (орендарем) платежів обумовлених п.п. 4.1-4.4, здійснюється на підставі рахунків виконавця, і не потребує додаткового погодження сторін і змін умов договору.

Відповідно до п. 6.1 договір про відшкодування витрат набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2017 включно.

Згідно з п. 6.5 договору про відшкодування витрат у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Додатком №1 до договору (а.с. 39) сторонами погоджено перелік, вартість робіт (послуг) з утримання будинку 8 по вул. Ольжича та його прибудинкової території, які надає виконавець власнику.

За результатами надання послуг за договором про відшкодування витрат з утримання будинку 8 по вул. Ольжича у м. Києві та були виставлені відповідачу рахунки на оплату № 60658 від 01.12.2014, № 4012 від 01.01.2015, № 5511 від 02.02.2015, № 14950 від 02.03.2015, № 20070 від 01.04.2015, № 24818 від 05.05.2015, № 29550 від 02.06.2015, № 34897 від 01.07.2015, № 39636 від 03.08.2015, № 44366 від 01.09.2015, № 49140 від 01.10.2015, № 53859 від 02.11.2015, № 58561 від 01.12.2015, № 4102 від 04.01.2016, № 8629 від 01.02.2016, № 13395 від 01.03.2016, № 18048 від 01.04.2016, № 22693 від 04.05.2016, № 27332 від 01.06.2016, № 31961 від 01.07.2016, № 36744 від 01.08.2016, № 3326 від 01.09.2016, № 8231 від 03.10.2016, № 11104 від 01.11.2016, № 19368 від 01.12.2016, № 1146 від 03.01.2017, № 5853 від 01.02.2017, № 14123 від 01.03.2017, № 18871 від 03.04.2017, № 23730 від 03.05.2017, № 27347 від 01.06.2017, № 32481 від 03.07.2017, № 36890 від 01.08.2017, № 41716 від 01.09.2017, № 46542 від 02.10.2017, № 52749 від 01.11.2017, № 57679 від 01.12.2017, № 4236 від 02.01.2018, № 8853 від 01.02.2018, № 13219 від 01.03.2018 (а.с. 44-83).

Відповідач вказані рахунки не сплатив.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за договором складає:

- за період з 31.03.2014 по 31.08.2016 - 4342 грн 08 коп.,

- за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 - 14169 грн 91 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію від 01.03.2018 з пропозицією сплати 18511 грн 99 коп. заборгованості або укладення договору розстрочення з КК «Центр Комунального Сервісу». Претензія була залишена відповідачем без відповіді, заборгованість сплачена не була.

Заборгованість у загальній сумі 18511 грн 99 коп. заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 на суму 726 грн 94 коп., за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 на суму 206 грн 63 коп., а також інфляційні нарахування за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 на суму 3895 грн 64 коп., за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 на суму 999 грн 50 коп. В обґрунтування заявлених до стягнення сум позивачем наведено відповідний розрахунок.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором послуг.

Як передбачено ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору про відшкодування витрат позивачем у період з грудня 2014 року по березень 2018 року включно надано відповідачу експлуатаційні послуги на загальну суму 26110 грн. 63 коп., які були частково оплачені відповідачем, заборгованість склала 18511 грн 99 коп.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.6. договору грошове зобов'язання відповідача з оплати наданих позивачем експлуатаційних послуг повинно було виконуватись не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем.

Договір послуг є оплатним, відтак одним із основних обов'язків замовника є оплата їх вартості. Ціна - грошове відображення вартості послуг.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 18511 грн 99 коп. суми основного боргу є обґрунтованими та документально доведеними.

Відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання боржником кожного із цих зобов'язань.

У випадку неналежного виконання стороною зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора про стягнення заборгованості, яка визначена періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення виконання зобов'язання почалося з 31.12.2014 у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості за експлуатаційні витрати. З огляду на те, що позовна заява подана до суду 22.11.2018, до вимог про стягнення заборгованості за період з 31.12.2014 по 22.11.2015 слід застосувати строк позовної давності.

Відтак, з урахуванням перебігу трирічного строку позовної давності суд вважає за належне задовольнити заяву відповідача та застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожитті комунальні послуги за період з 31.12.2014 по 22.11.2015.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню частково у частині стягнення заборгованості за послуги, спожиті протягом періоду з 23.11.2015 по 31.03.2018 у розмірі 17969 грн 23 коп.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 на суму 726 грн 94 коп., за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 на суму 206 грн 63 коп. та інфляційних втрат за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 на суму 3896 грн 64 коп., за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 на суму 999 грн 50 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат для частини основного боргу, строк позовної давності для якої не сплив, суд встановив, що обґрунтований розмір 3% річних становить 424 грн 25 коп. (217 грн 62 коп. за період з 23.11.2015 по 31.08.2016 та 206 грн 63 коп. за період з 30.09.2016 по 31.03.2018) , а розмір інфляційних втрат - 2070 грн 15 коп. (1070 грн 65 коп. за період з листопада 2015 року по серпень 2016 року та 999 грн 50 коп. за період з вересня 2016 року по березень 2018 року), тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Таким чином, за прострочення оплати наданих позивачем послуг, до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає 424 грн 25 коп. 3% річних та 2070 грн 15 коп. інфляційних втрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 20463 грн. 63 коп., у тому числі 17969 грн 23 коп. заборгованості за надані послуги, 424 грн 25 коп. 3% річних та 2070 грн 15 коп. інфляційних втрат, з покладенням судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", вул. Білоруська, буд. 1, м. Київ, 04050, , 17969 грн 23 коп. заборгованості за надані послуги, 424 грн 25 коп. 3% річних та 2070 грн 15 коп. інфляційних втрат та 1446 грн 03 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 14.01.2019.

Суддя М.О. Демидова