ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО БАНКРУТСТВО

11.01.2019р. № 905/37/19

Суддя господарського суду Донецької області Лейба М.О.

Розглянувши матеріали за заявою кредитора ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (), м.Маріуполь, Донецька область

до боржника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Безпека та право (), м.Маріуполь, Донецька область

про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог

ВСТАНОВИВ:

09.01.19р. до канцелярії господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, м.Маріуполь, Донецька область про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог до ТОВ Безпека та право, м.Маріуполь, Донецька область б/н від 17.12.18р.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області посилається на наявність заборгованості ТОВ «Безпека та право» перед бюджетом на загальну суму 7359770,35грн., яка підтверджена, на думку заявника, постановами Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.15р. у справі №805/4474/15-а, від 23.03.15р. у справі №805/638/15-а, від 09.11.16р. у справі №805/3652/16-а, від 21.11.16р. у справі №805/4081/16-а, від 24.10.17р. у справі №805/3285/17-а, інкасовими дорученнями, які сформовані на виконання вимог постанов суду.

Суд вважає, що підстави для прийняття даної заяви до розгляду відсутні з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон про банкрутство) в редакції від 22.12.11р. провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

В силу ст.3 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.17р. №2147-VIII, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом…; судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.6 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

В силу ч.3 ст.10 Закону про банкрутство, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Частиною 7 ст.11 Закону про банкрутство визначено, що до заяви кредитора додаються також, зокрема, копія виконавчого документа; до заяви кредитора - органу доходів і зборів чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Згідно п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України).

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22. Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п.12.4. зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Згідно з абзац.2, 3 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання такого дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Виходячи з вимог ст.95 Податкового кодексу України, ч.3 ст.10, ч.7 ст.11 Закону про банкрутство, та відповідно до п.8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 28.03.13р. №01-06/606/2013 Про Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.11.11р. №4212-VI) із змінами, внесеними листом Вищого господарського суду України №01-06/904/15 від 03.06.15, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили; інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу; докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України

Аналогочної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 29.04.15р. у справі №908/2229/17.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Податкового кодексу України, примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу платника податків-юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючі органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Перебіг трьохмісячного строку, передбаченого ч.3 ст.10 Закону про банкрутство, починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасових доручень для примусового стягнення грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу, оформлених стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, строк невиконання боржником податкового зобов'язання для визначення неплатоспроможності боржника починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу, оскільки списання коштів здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідна заява податкового органу повинна містити відомостей, щодо наявності, зокрема, вжиття ініціюючим кредитором заходів щодо примусової реалізації майна боржника, яке перебуває у податковій заставі; доказів звернення ініціюючого кредитора до суду з позовом про стягнення з боржника сум дебіторської заборгованості в рахунок погашення податкового боргу; фактичну кількість відкритих банківських рахунків боржника. Суд перевіряє вказані відомості та встановлює, чи на всі рахунки боржника направлено відповідні інкасові доручення. Судом підлягає дослідженню питання відповідності наданих кредитором інкасових доручень вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарсткого суду України від 13.06.16р. у справі №910/21454/15, від 29.11.17р. у справі №920/1141/16).

Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що податковим органом вжито заходів щодо погашення податкового боргу боржника шляхом звернення до Донецького окружного адміністративного суду з позовами про стягнення коштів з рахунків платника податків.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.15р. у справі №805/4474/15 стягнено з ТОВ «Право та безпека» заборгованість з податку на додану вартість у сумі 610679,00грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.15р. у справі №805/638/15-а стягнуто з ТОВ «Право та безпека» заборгованість з податку на додану вартість у сумі 1140206,49грн., а також 236413,00грн. податкового боргу з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.16р. у справі №805/3652/16-а стягнуто з ТОВ "Право та безпека" податковий борг в сумі 996912,25грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.11.16р. у справі №805/4081/16-а стягнуто з ТОВ «Безпека та право» заборгованість з податку на додану вартість у сумі 80370,73грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.17р. у справі №805/3285/17-а стягнуто з ТОВ «Право та безпека» податковий борг у сумі 1843208,65грн.

Відповідно до відомостей, наведених у заяві про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог, боржник має відкриті банківські рахунки, а саме: №8474 в АТ «Сбербанк», №5023 в Казначействі України.

На виконання постанов Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.15р. у справі №805/4464/15-а, від 23.03.15р. у справі №805/638/15-а, від 09.11.16р. у справі №805/3652/16-а, від 21.11.16р. у справі №805/4081/16-а, від 24.10.17р. у справі №805/3285/17-а кредитором було сформовано та направлено інкасові доручення (розпорядження) до банківських установ, в яких були відкриті рахунки боржника.

При цьому, судом встановлено, що додані до заяви про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог:

- інкасові доручення (розпорядження) №260/19 від 06.07.18р., №261/19 від 06.07.18р., №258/19 від 06.07.18р., №256/19 від 06.07.18р., №257/19 від 06.07.18р., №259/19 від 06.07.18р., направлені на рахунки боржника №8474, відкриті в АТ «Сбербанк», повернуто 23.07.18р. без виконання не у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку боржника, а на підставі п.п.12.4., 12.11 Інструкції Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ (№22 від 21.01.2004), оскільки вказана в інкасових дорученнях сума словами не відповідає сумі вказаній цифрами.

Будь-яких пояснень заява про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог не містить.

При цьому, суд зазначає, що враховуючи фактичну кількість відкритих розрахункових рахунків боржника в банківських установах, матеріали поданої заяви не містять доказів направлення інкасових доручень на всі рахунки боржника зазначені у заяві про порушення справи про банкрутство, а саме суду не надано до матеріалів справи доказів направлення інкасових доручень на рахунок №5023, відкритий в Казначействі України. Відповідних пояснень у заяві про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог не наведено та до неї не додано.

Спеціальним податковим законодавством, окрім стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, передбачено й інші заходи погашення податкового боргу за рахунок майна боржника (на підставі відповідного судового рішення), а саме: продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; стягнення готівкових коштів; стягнення дебіторської заборгованості платника податків.

При цьому, передбачений законодавством широкий арсенал відповідних заходів надає органу доходів і зборів, поряд із заставними кредиторами, переваги в отриманні задоволення своїх грошових вимог перед іншими кредиторами боржника.

Зокрема, згідно з п.95.22. ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, в рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Тільки вжиття всіх наведених вище заходів в сукупності, якщо вони не призвели до погашення податкового боргу, може бути передумовою для ініціювання органом доходів і зборів справи про банкрутство боржника на загальних підставах.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.18р. у справі №920/1141/16.

Водночас, податковим органом у заяві про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог не зазначено про вжиття ним заходів до переведення на себе прав вимоги боржника до третіх осіб (за наявності), як і не зазначено про відсутності у боржника дебіторської заборгованості відповідно до його звітності як платника податків.

У поданій заяві кредитор зазначає про направлення податкової вимоги форми «Ю» №4847-15 від 06.06.18р. з попередженням про виникнення права податкової заяви на майно, вартістю, що відповідає податковому боргу.

Про проведення інших належних та достатніх заходів з метою виявлення майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу, у заяві про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог відомості не зазначені. Про неможливість їх вчинення, або про відсутність позитивних наслідків їх проведення у заяві про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог відомостей відповідна інформація кредитором не зазначена.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її, якщо: заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі; заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобовязання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, м.Маріуполь про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог до ТОВ Безпека та право, м.Маріуполь, Донецька область б/н від 17.12.18р. підлягає поверненню без розгляду на підставі ч.1 ст.15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ч.2 ст.15 вказаного закону повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 8, ч.1 ст.11, ч.1 ст.15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.3, ч.6 ст.12, ст.ст. 73, 86, 234, 255 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.17р., господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, м.Маріуполь про порушення справи про банкрутство та визнання кредиторських вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Безпека та право, м.Маріуполь, Донецька область б/н від 17.12.18р. повернути без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Додаток: заява б/н від 17.12.18р. з доданими документами та поштовий конверт.

Суддя М.О. Лейба