ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

17.01.2019

Справа № 906/1084/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву

Спільного підприємства “Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу”

про

забезпечення позову

у справі за позовною заявою Спільного підприємства “Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу” (м. Київ)

до Житомирської обласної державної адміністрації (м. Житомир)

про визнання частково недійсним розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Спільне підприємство “Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу” (позивач) звернулось до господарського суду Житомирської області із позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (відповідач) про визнання недійсними п.п. 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 р. “Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення”, що стосуються розірвання договору оренди землі укладеного із позивачем.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.12.2018 р. матеріали вказаного позову були направлені за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями позов був переданий на розгляд судді господарського суду міста Києва Головіній К.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.01.2019 р. указану заяву СП “Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу” залишено без руху, заявнику надано строк у 7 днів на усунення вказаних в ній недоліків з дня вручення цієї ухвали.

14.01.2019 р., виконуючи ухвалу про залишення позову без руху від 08.01.2019 р., позивач подав заяву про усунення недоліків позову.

Також разом із позовом від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Коростенській районній державній адміністрації Житомирської області укладати із СП «Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу» додаткову угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.06.2004 р., укладеного між Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області та СП «Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу», а також заборонити Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається із поданої заяви, доводи про застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову шляхом заборони Коростенській РДА Житомирської області укладати із СП «Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу» додаткову угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки, а також заборони Житомирській ОДА та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою, не містять обгрунтування їх пов'язаності та необхідності застосування до позовних вимог про визнання недійсними п.п. 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 р. “Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення”. Заявником не визначено, яким чином буде утруднено виконання рішення суду, прийняте за заявленими позовними вимогами, якщо не будуть застосовані вказані ним заходи забезпечення позову. Натомість, позивач посилається на те, що в такому разі йому буде необхідно пред'являти інший позов - про визнання договору недійсним, що не є належним обгрунтуванням необхідності застосування забезпечення заходів стосовно саме даного позову.

Окрім вказаного, у заяві не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, заявник лише вказує, що обрані ним заходи забезпечення позову не нанесуть Житомирській ОДА та Коростенській РДА Житомирської області збитків.

Водночас, стаття 141 ГПК України передбачає, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

З аналізу вказаної статті вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача або іншої особи, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються саме судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

При цьому, заявник не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою позивача. У заяві про забезпечення позову заявник повинен зазначити пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо заявник не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Отже, беручи до уваги викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.139 ГПК України в частині її змісту, оскільки не містить належного обґрунтування вимог щодо доцільності вжиття заявленого заходу забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду заяву Спільного підприємства “Щорсівський гранітний кар’єр Укооппостачмашу” про забезпечення позову.

Роз’яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду після усунення допущених порушень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.