ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа№ 910/7266/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі:

від ТОВ "Лотуре Агро": Чирський Ю.В. (ордер серії КВ № 220838 від 19.12.18);

від К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед: Леонов Ю.М. (ордер серії КВ № 220836 від 10.12.2018);

інші учасники провадження у даній справі: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо"

на ухвалу господарського суду м. Києва від 25.06.2018

у справі №910/7266/14 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича

до ПАТ "Банк Камбіо"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Діамант-Агро"

про визнання недійсними Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладеного між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Лотуре-Агро" та зареєстрованого в реєстрі №1543

за позовною заявою третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited)

до 1.ТОВ "Лотуре-Агро"

2. ПАТ "Банк Камбіо"

про визнання недійсним Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013

в межах справи №910/7266/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Агромісто"

до ТОВ "Лотуре-Агро"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 25.06.2018 по справі №910/7266/14 повністю задоволено позовні вимоги ліквідатора ТОВ "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича; повністю задоволено позовні вимоги К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited); визнано недійсним Договір іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладений між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Лотуре-Агро", зареєстрований в реєстрі за №1543; стягнуто з ПАТ "Банк Камбіо" на користь ТОВ "Лотуре-Агро" судовий збір у розмірі 3524 грн., зобов'язано видати наказ; стягнуто з ПАТ "Банк Камбіо" на користь К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) судовий збір у розмірі 1762 грн., зобов'язано видати наказ; стягнуто з ТОВ "Лотуре-Агро" на користь К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) судовий збір у розмірі 1762 грн., зобов'язано видати наказ.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ПАТ "Банк Камбіо" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 25.06.2018, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ "Лотуре-Агро" Гусара Івана Олексійовича та позовної вимоги К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) про визнання недійсним Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладеного між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Лотуре-Агро", зареєстрованого в реєстрі за №1543.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на ухвалу господарського суду м. Києва від 25.06.2018 у справі №910/7266/14.

25.06.2018 був утворений Північний апеляційний господарський суд на виконання Указу Президента "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017, згідно з яким були ліквідовані апеляційні господарські суди та утворені нові суди в апеляційних округах.

Частиною 5 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

03.10.2018 в офіційному виданні Верховної Ради України "Голос України" № 185 (6940) було розміщено повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду, згідно з яким днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду визначено 03.10.2018.

Актом прийняття-передачі судової справи від 01.10.2018 справу № 910/7266/14 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

04.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Лотуре-Агро" Гусара І.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

10.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на ухвалу господарського суду м. Києва від 25.06.2018 у справі №910/7266/14 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд апеляційної скарги призначено на 28.11.2018.

13.11.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Лотуре-Агро" Гусара І.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату.

У зв'язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. на лікарняному, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7266/14 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на ухвалу господарського суду м.Києва від 25.06.2018 у справі №910/7266/14 до свого провадження у новому складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на ухвалу господарського суду м.Києва від 25.06.2018 у справі №910/7266/14 відкладено на 19.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на ухвалу господарського суду м.Києва від 25.06.2018 у справі №910/7266/14 відкладено на 16.01.2019.

У судовому засіданні 16.01.2018 представники ТОВ "Лотуре Агро" та К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе продовжити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника апелянта та інших учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 8 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду м. Києва від 21.05.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро". Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

Постановою господарського суду м. Києва від 16.05.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру банкрута, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Гусара І.О.

15.03.2018 до господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про визнання недійсними Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" та зареєстрованого в реєстрі за №1543.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 прийнято заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про визнання недійсними Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" та зареєстрованого в реєстрі за №1543 до розгляду в межах справи № 910/7266/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 залучено до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 прийнято позовну заяву К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) - третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - до спільного розгляду з заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про визнання недійсним Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотуре-Агро" та зареєстрованого в реєстрі за №1543 в межах справи №910/7266/14

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги ліквідатора ТОВ "Лотуре-Агро" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича; повністю задовольнив позовні вимоги К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited); визнав недійсним Договір іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013 та вирішив інші процесуальні питання.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (далі - іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро» (надалі - іпотекодержатель) укладено договір іпотеки нежитлової будівлі, з огорожею (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля з огорожею, (надалі - нежитлова будівля), що знаходься за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, село Співаківка, вулиця Октябрська, будинок 30 (тридцять), об'єкт розташований на земельній ділянці площею 00996 га, кадастровий номер :01:007:0004. Відповідно до довідки №48 від 19.02.2013, виданої Співаківською сільською радою Новоайдарського району Луганської області, право користування на земельну ділянку перебуває в процесі оформлення (далі - Предмет іпотеки). Характеристики предмета іпотеки - Al, - нежитлова будівля зерносховища, шлакоблок, загальною площею 841,8 кв.м. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, зерносховища, посвідченого приватним нотаріусом Озеровим О.І.Старобільського районного округу Луганської області 17.07.2012 за реєстровим №1601. Витяг про державну реєстрацію прав, виданої Новоайдаровським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації №35163465, номер запису:3 в книзі: 1/н/ж.

Згідно з п. 1.2 Договору загальна вартість предмету іпотеки на момент укладання цього Договору згідно зі Звітом про незалежну оцінку ринкової вартості, складеним суб'єктом оціночної діяльності Експерт-оцінювач Баранцев В.В., від 31.01.2013 (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №13191/12 від 05.04.2012), що відчужується за цим договором складає 1 059 840 (один мільйон п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок. Вартість предмета іпотеки на момент укладення цього Договору не враховується при визначенні ціни Предмета іпотеки у майбутньому, у тому числі - під час звернення стягнення на нього Іпотекодержателем, якщо інше не передбачено цим Договором та/або Договору про надання банківської гарантії .

Під Договором про надання банківської гарантії в цьому Договорі розуміють Договір про надання банківської гарантії №005г-2013/980 від 20.02.2013, укладений між ПАТ «Банк Камбіо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Підставою для недійсності Договорів ліквідатор ТОВ "Лотуре-Агро" визначає вчинення правочину особою з перевищенням повноважень - без погодження з загальними зборами учасників ТОВ "Лотуре-Агро", в порушення п. 9.4.23 Статуту ТОВ "Лотуре-Агро" (надалі - "Статут").

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Статтею 97 Цивільного кодексу України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із Статутом ТОВ "Лотуре Агро" (далі - Товариство) управління Товариством здійснюється загальними зборами учасників (вищий орган) та дирекцією (виконавчий орган).

Пунктом 9.4. Статуту передбачена виключна компетенція Загальних зборів Учасників.

Так, питання виключної компетенції Загальних зборів Учасників товариства в частині укладання товариством правочинів визначені зокрема п. 9.4.23 Статуту.

Пунктом 9.4.23.2 Статуту передбачено попереднє погодження будь-яких правочинів, що передбачають передання Товариством активів в заставу, іпотеку або інше обтяження активів Товариства з метою забезпечення боргу Товариства на суму, що перевищує еквівалент 2 000 000,00 (два мільйони) доларів США (якщо це не було вже прямо погоджено у затвердженому Бізнес Плані Товариства та/або Бюджеті Товариства на поточний період) і незалежно від того чи передання активу здійснюється з метою забезпечення існуючого чи нового (додаткового) боргу Товариства.

Пунктом 9.4.23.3 Статуту передбачено попереднє погодження будь-яких правочинів, що передбачають придбання або відчуження Товариством активів (майна) на суму, що перевищує дозволену Бюджетом Товариства на поточний період на 5 відсотків і більше.

Пунктом 9.4.23.6 Статуту передбачено, що загальні збори учасників можуть прийняти рішення про ухвалення будь-якої угоди (правочину, договору тощо), що укладається не в межах звичайної діяльності Товариства.

На виконання вказаних пунктів Статуту ТОВ "Лотуре-Агро" проводило Загальні збори учасників на протязі 2012 та 2013 років.

Згідно з Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ "Лотуре-Агро" від 07.02.2013 №268 прийнято рішення звернутись з клопотанням до ПАТ "Банк Камбіо" щодо необхідності отримання банківської гарантії на суму 39 875 000,00 грн. за договором поставки сільськогосподарської продукції від 07.02.2013 № О/ПСе-1, що укладений між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Іст Грейнс" строком до 20.08.2013 включно, під заставу: майбутнього врожаю власного виробництва 2013: озимої пшениці 2013 (7081,39 га), заставною вартістю 29684000,00 грн. без ПДВ; озимого жита 2013 (1868,3 га), заставною вартістю 3984000,00 грн., без ПДВ; нерухомого майна, що належить підприємству на праві власності: нежитлові будівлі зерносховища, що знаходяться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Співаківка, вул. Жовтнева, 30, заставною вартістю 1059840,00 грн. без ПДВ.; нежитлові будівлі з огорожею, що знаходяться за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Співаківка, вул. Жовтнева, 26, заставною вартістю 603785,00 грн. без ПДВ. в другу чергу застави - майнову поруку ПАТ "Романівська райагропромтехніка" - нерухомий майновий комплекс (рембаза), заставною вартістю 20372928,00 грн. без ПДВ. Уповноважити виконуючого обов'язки генерального директора Андросюка Євгена Васильовича, на підписання від імені Товариства всіх відповідних договорів з банком з визначенням решти істотних умов цих договорів на власний розсуд .

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом вищезазначений протокол від 07.02.2013 № 268 визнаний недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 у справі №910/31909/15, яке залишено без змін Постановою Верховного суду від 21.02.2018 в частині визнання недійсними оформлених протоколом від 07.02.2013 № 268 рішень загальних зборів учасників ТОВ "Лотуре-Агро" щодо забезпечення банківської гарантії заставою врожаю, нерухомого майна, майнової поруки та уповноваження Андросюка Є.В. на підписання договорів застави.

З урахуванням викладеного в даному випадку були відсутні підстави для повторного доказування наведених обставин (визнання недійсними рішень загальних зборів), адже існування даних обставин підтверджують судові рішення, які не можуть бути поставлені під сумнів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, Договір іпотеки від 21.02.2013 на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України є недійсним, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, задовольнивши в повному обсязі позовні вимоги ТОВ "Лотуре-Агро".

Твердження апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги заявлене відповідачем та третьою особою клопотання про застосування строків позовної давності, відхиляються судовою колегією, оскільки в матеріалах справи відсутні клопотання або ж заяви від зазначених учасників провадження у даній справі про застосування строків позовної давності. Представники, присутні в судових засіданнях апеляційної інстанції, зазначили про те, що у них відсутня інформація стосовно подання таких заяв чи клопотань про застосування строків позовної давності у даній справі під час розгляду справи судом першої інстанції.

Позов К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) обґрунтований тим, що внаслідок укладення між ПАТ "Банк Камбіо" та ТОВ "Лотуре-Агро" Договору іпотеки нежитлової будівлі, з огорожею були порушені його корпоративні права як учасника ТОВ "Лотуре-Агро", який володіє 99,928% статутного капіталу цього товариства.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Тобто, незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

Пунктом 51 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" встановлено, що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Однак, спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим законом; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; мати інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права з урахуванням положень Статуту ТОВ "Лотуре-Агро", зважаючи на частку К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) у статутному фонді товариства (99,928%), судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що учасник товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Суд відзначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 05.09.2017 у справі №910/31909/15, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 21.02.2018 в частині визнання недійсними оформлених протоколом від 07.02.2013 №268 рішень загальних зборів учасників ТОВ "Лотуре-Агро" щодо забезпечення банківської гарантії заставою врожаю, нерухомого майна, майнової поруки та уповноваження Андросюка Є.В. на підписання договорів застави, встановлено порушення корпоративних прав К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верхового Суду України від 21.01.2015 у справі № 911/2089/14 та Вищого господарського суду України від 25.02.2015 у справі № 911/2089/14.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, задовольнивши позовні вимоги К.М. Лотуре Агро Холдинг Лімітед (К.М. Loture Agro Holding Limited) до ТОВ "Лотуре-Агро" та ПАТ "Банк Камбіо" про визнання недійсним Договору іпотеки нежитлової будівлі з огорожею від 21.02.2013.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає про те, що спірний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин є схваленим зі сторони ТОВ "Лотуре-Агро".

Проте, суд враховує, що у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14 зроблено наступний висновок - правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини першої статті 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Аналіз постанов Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17, від 25.04.2018 у справі № 910/9915/17, від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17 свідчать, що вони містять висновок про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

При цьому в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17 зазначено, що схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової або повної оплати за спірними договорами).

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що вказані доводи апелянта про схвалення спірного договору зі сторони ТОВ "Лотуре-Агро" не підтверджені належними доказами, а тому відхиляються судовою колегією за необґрунтованості.

Так, з урахуванням положень Статуту Товариства саме загальні збори учасників товариства мали уповноважити Андросюка Є.В. на підписання відповідних договорів від імені Товариства, а тому схвалення спірного правочину має бути також з боку саме цього органу (чи такий орган мав уповноважити певну особу - представника Товариства вчиняти відповідні дії, спрямовані на схвалення такого правочину). Але належних доказів вказаного матерали справи не містять.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 25.06.2018 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі № 910/7266/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7266/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 21.01.2019.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко