ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 м. Дніпро Справа № 904/7052/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. доповідач;

суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі № 904/7052/17 (суддя Новікова Р.Г.) повний текст рішення складено 11.09.2017

за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 116407,94 грн. основної заборгованості, 5862,02 грн. пені, 8148,56 грн. штрафу, 1282,83 грн. 3% річних та 3185,55 грн. інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року КП «Кривбасводоканал» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Полстар» про стягнення 134886,90 грн., з яких: 116407,94 грн. основної заборгованості, 5862,02 грн. пені, 8148,56 грн. штрафу, 1282,83 грн. 3% річних та 3185,55 грн. інфляційних втрат, у зв'язку з порушенням умов договору № 110 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 16.02.2007.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 116407,94 грн. основної заборгованості, 5843,44 грн. пені, 8148,56 грн. штрафу, 1282,83 грн. 3% річних та 3185,55 грн. інфляційних втрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Крім цього, Господарський суд Дніпропетровської області дійшов висновку, що обовязок з облаштування і створення контрольних колодязів лежить на відповідачеві. У звязку з тим, що в порушення Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України та Правил № 2202 відповідач не створив контрольний колодязь, проби позивач відбирав з каналізаційного колодязя на врізці КК-1, оскільки він є останнім елементом каналізаційної мережі абонента. При цьому, відповідач здійснюючи паралельний відбір проби стічної води з каналізаційного колодязя КК-1, тим самим погодився з правомірністю відбору проб саме з цього колодязя. Посилання відповідача на потрапляння трубопроводу каналізаційного колодязя КК-1 стічних вод інших споживачів не доведені належними та допустимими доказами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Полстар» оскаржило його до Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просив скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі № 904/7052/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне та неповне дослідження доказів у справі, що призвело до невірного застосування судом норм матеріального і процесуального права та потягло за собою неправильне вирішення спору.

На думку апелянта, господарський суд у своєму рішенні дійшов до неправильного висновку про те, що відсутність в паспортах проб певної інформації, не призводить до дефектності цих документів, оскільки на стадії відбору проб стічних вод позивач не дотримався п. 9.1. Керівного нормативного документу 211.1.0.009-94, а тому КП «Кривбасводокал» акти відбору проб стічних вод № 187 від 05.12.2016, б/н від 29.04.2016, б/н від 11.05.2016, б/н від 01.09.2016 і паспорти проб води складено без зазначення обовязкової інформації, а саме: номер посудини; назви проби; мети відбору; виду проби. Проте, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вказаним актам та паспортам, незважаючи на те, що у запереченнях та поясненнях до даної справи відповідачем було зазначено про не дотримання позивачем п. 9.1. Керівного нормативного документу 211.1.0.009-94.

Також, апелянт важає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що обовязок з облаштування і створення контрольного колодязя лежить на відповідачеві. При цьому, судом першої інстанції проігноровано зауваження відповідача про недоведеність з його боку порушення нормативів допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах через не визначення сторонами контрольного колодязя та наявністю в каналізаційному колодязі КК-1 стічних вод інших субєктів господарювання.

Крім того, апелянт посилається на неналежну правову оцінку судом першої інстанції зауваженням відповідача щодо наступного.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції Держбуд України від 19.02.2002 № 37 «Про затвердження Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів» період, за який стягується плата за скид Підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Підприємством за цей період з даного обєкта.

У разі виявлення залпового скиду обсяг скинутих стічних вод визначається за актами, якими зафіксовані початок та закінчення залпового скиду.

Згідно п. 5.17. Правил приймання стічних вод у комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу період, за який стягується плата за скид абонентом стічних вод з перевищенням ДК, встановленим разовим аналізом, проведеним водоканалом, визначається не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба та двох попередніх місяців). Тому КП «Кривбасводоканал» неправомірно виставив рахунок № 218 від 06.12.2016 за 29.04.2016-10.05.2016 з перевищенням нарахування величини плати за скид понаднормативно забруднених стічних вод на 10 днів, оскільки пробу стічних вод відібрано 29 квітня 2016 року, тому і місяцем, за який можливо стягнути плату за скид стічних вод з перевищенням є тільки квітень. Відповідно і розрахунок, який надано позивачем до позову є невірним, так як в ньому неправомірно враховано весь місяць травень.

Більш того, п. 12 Додатку 4 до Правил визначено, що результати аналізів вважаються дійсними до наступного відбору проб (але не більш 2-х місяців).

Отже, з огляду на те, що протоколи дослідження якості стічних вод вже були недійсними на момент виставлення КП «Кривбасводоканал» рахунків № 218, № 219 та № 220, відповідно позивач втратив час на предявлення вимоги на оплату, а саме:

1) Протокол дослідження якості стічних вод № 34 від 06.05.2016 результат є вже недійсним від 07.07.2016, але позивач неправомірно виставив рахунки № 219 та № 218 від 06.12.2016 на суму 7628,54 грн. та на суму 11236,26 грн.;

2) Протокол дослідження якості стічних вод № 47 від 17.05.2016 результат є вже недійсним від 18.07.2016, але позивач неправомірно виставив рахунок № 220 від 16.12.2016 на суму 3163,56 грн.

Окрім зазначеного, апелянт вважає, що судом першої інстанції не звернуто уваги на доводи відповідача, стосовно неправомірного розрахунку позивачем суми пені, штрафу та інфляційних з застосуванням відповідальності, передбаченої п. 5.1. Договору, так як застосуванню підлягає відповідальність абонентів за порушення, що допущені при скиданні стічних вод у комунальну каналізаційну мережу міста згідно п. 3.7. Договору та п. 6 Правил у вигляді додаткової плати за перевищення вмісту забруднюючих речовин в стічних водах у контрольному колодязі, яка не є тотожною тарифам на послуги водопостачання та водовідведення тому відповідач може нести відповідальність тільки згідно п. 3.7. Договору та п. 6 Правил, а не відповідно п. 5.1. Договору.

Також апелянт звертає увагу колегії суддів на той факт, що до суду першої інстанції надано тільки копії посадових інструкцій на посади техніка та інженера-технолога без ознайомлення зазначених представників з їх змістом.

У відзив на апеляційну скаргу КП «Кривбасводоканал» зазначено, що судом першої інстанції цілком правомірно та обґрунтовано надано належну оцінку документам, які підтверджують якість стічних вод відповідача.

Діючими Правилами № 37 та Правилами № 2202 не закріплено законодавчо складання супровідного документа паспорта на підтвердження якості стічних вод підприємства, яке скидає стічні води у комунальну каналізаційну мережу міста ОСОБА_1, а тому відсутність в паспортах певної інформації, за наявності інших відомостей в цих паспортах, не свідчить про їх дефектність. Належними ж доказами перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин у стічних водах відповідача, позивач вважає Акти відбору проб стічних вод і Протокол дослідження якості стічних вод, встановленого зразка Правилами № 2202.

Позивач вважає неправомірним посилання відповідача на Керівний нормативний документ 211.1.0.009-94 «Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних і технологічних вод», оскільки цей документ носить рекомендаційний характер, натомість п. 5.6. Правил № 2202 чітко регламентовано, що якість стічних вод, що скидаються, визначається хімічними аналізами, підтвердженими Актом відбору проб стічних вод та Протоколом дослідження якості стічних вод.

Також, позивач вважає правильним висновок місцевого господарського суду щодо безпідставності посилання відповідача на неналежний відбір позивачем проб, у неналежному місці, оскільки обовязок з облаштування і створення контрольного колодязя покладено саме на відповідача, який не виконав цього обовязку. Оскільки за умовами Договору Правил № 37 та місцевих Правил № 2202 відповідач не створив контрольний колодязь, проби позивач відбирав з каналізаційного колодязя на врізці КК-1, оскільки він є останнім елементом каналізаційної мережі абонента.

Господарським судом Дніпропетровської області надано належну правову оцінку щодо розрахунку величини плати за скид стічних вод, що перевищують вміст забруднюючих речовин та правомірності виставлених рахунків № 218, 219, 220 від 06.12.2016.

Позивач також акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що законодавством не обмежено термін предявлення рахунків відповідачу, а лише термін повідомлення про перевищення ДК забруднень (п. 5.16. Правил № 2202), що додержано з боку позивача і підтверджується листом № 1440 від 12.05.2016 (т. 1 а. с. 22).

Крім того, позивач вважає правомірним та законним нарахування судом відповідачу штрафу, пені, 3% річних та інфляційних за неналежне та несвоєчасне виконання грошового зобовязання (внесення плати за скид понаднормативно забруднених стічних вод), що передбачено п. 5.1. Договору.

На підставі всього вищезазначеного позивач вважає рішення місцевого господарського суду в частині, що оскаржується, законним і обґрунтованим, яке не підлягає скасуванню, натомість апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 (колегія суддів у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3, ОСОБА_4С.) рішення місцевого господарського суду скасовано. У задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та постановляючи нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що незалежно від причин не облаштування контрольного колодязя для відбору проб на відповідача не може бути покладено відповідальність за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у ніяких інших колодязях, крім контрольного. Крім того, позивачем при проведенні відбору проб та їх аналізі були допущені порушення вимог діючих нормативних документів і правил, які в сукупності свідчать про те, що позивач порушив вимоги закону, що призвело до недостовірності проб, а також результатів їх аналізу.

Не погодившись з постановою апеляційного господарського суду, позивач оскаржив її в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 16.05.2018 касаційну скаргу КП «Кривбасводоканал» задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 у справі № 904/7052/17 скасовано.

Направляючи справу на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду Верховний Суд зазначив про те, що судом апеляційної інстанції здійснено перегляд справи з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без повноти зясування обставин в їх сукупності з урахуванням позицій всіх сторін спору.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі.

03.10.2018 розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

19.11.2018 відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 904/7052/17 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ «Полстар» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі № 904/7052/17 прийнято до свого провадження. Відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено здійснити перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі № 904/7052/17 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

30.11.2018 на адресу Центрального апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2018 клопотання КП «Кривбасводоканал» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи залишено без задоволення, оскільки позивачем не наведено в клопотанні обставин, наявність яких змусила б суд здійснювати розгляд справи саме з повідомленням (викликом) сторін у справі.

Апеляційний господарський суд, з урахуванням вказівок Верховного Суду, що містяться в постанові від 16.05.2018 у даній справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Полстар» не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено місцевим господарським судом і підтверджується матеріалами справи, між КП «Кривбасводоканал» (водоканалом) та ТОВ «Полстар» (споживачем) 16.02.2007 укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 110 (далі договір), за умовами якого водоканал зобовязується забезпечити споживача питною водою та прийняти від нього стічні води, а споживач - прийняти та оплатити питну воду.

Відповідно до п. 1.2. договору, обєкт водопостачання та водовідведення розташований за адресою вул. Мелешкіна, 43 (теперішня назва вул. ОСОБА_5).

Пунктами 9.1., 9.2. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє в частині водопостачання та водовідведення до 31.12.2009, а в частині здійснення розрахунків - до повного погашення заборгованості. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про намір його розірвати або внести до нього зміни, він продовжує дію на наступний рік.

Згідно з актом розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін, підписаним та засвідченим печатками водоканалу та споживача, водоканал несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування трубопроводу Ш 400 мм по вул. Мелешкіна, споживач несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування трубопроводу Ш 150 мм, врізаного у трубопровід Ш 400 мм.

Межею розподілу є каналізаційний колодязь на врізці КК-1. Контрольний колодязь для взяття проб сторонами не визначений. Також зазначено, що акт залишається незмінним у разі плинності технагляду з обох сторін (т. 1 а. с. 19).

Пунктом 1.2. Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, № 37 від 19.02.2002 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6691) (далі - Правила № 37) встановлено, що вказані Правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Відповідно до п. 2.1. Правил № 37 водоканали мають право зокрема контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств.

Пунктом 2.4. Правил № 37 на підприємства покладений обовязок виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Відповідно до пунктів 7.4., 7.5., 7.8. Правил № 37 встановлено, що підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу. Вводоканал здійснює контроль за витратою та якістю стічних вод, що скидають підприємства. З метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника абонента, який відмовився підписати акт.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.04.2016 о 09 год. 30 хв. повноважними представниками водоканалу в присутності представника споживача здійснено відбір проби стічних вод ТОВ «Полстар» на каналізаційному випуску КК-1 за адресою вул. Мелешкіна, 43, а саме: 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 3л (пластикова ємність), 5л (пластикова ємність) № 3.

Особливі умови збереження та транспортування проби термоізоляційна сумка з акумулятором холоду (а. с. 20 т. 1).

Згідно паспорту проби води № 3 від 29.04.2016 проби, відібрані 29.04.2016 о 09 год. 30 хв. з КК-1, вул. Мелешкіна, 43, доставлені до Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» 29.04.2016 об 11 год. 00 хв.

Відповідно до відомостей, зазначених у паспорті, вміст 2 скляних ємностей, кожна з яких обємом 1л, призначений для дослідження показників жиру; вміст 1 скляної ємності обємом 1л, призначений для дослідження показників БСК5, ХСК; вміст 1 пластикової ємності обємом 3л призначений для дослідження показників завислих речовин; вміст 1 пластикової ємності обємом 5л призначений для дослідження показників фосфатів, азоту амонійного, АПАР, хлоридів, заліза, водню (а. с. 109 т. 2)..

Зі змісту протоколу дослідження якості стічних вод № 34 від 06.05.2016, складеного фахівцями Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» за результатами дослідження відібраних проб 29.04.2016, вбачається перевищення фосфатів - 15,52 мг/дм3 (допустима концентрація 10 мг/дм3), азоту амонійного - 29,70 мг/дм3 (допустима концентрація 26 мг/дм3), жирів 199 мг/дм3 (допустима концентрація 4 мг/дм3).

В матеріалах справи наявне свідоцтво про атестацію № ПЄ 0156/2015, видане Державним підприємством «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» 22.12.2015 та чинне до 31.12.2018, згідно якого Хіміко-бактеріологічна лабораторія КП «Кривбасводоканал» відповідає критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду, результати якого використовуються під час контролю стану навколишнього середовища, робіт із забезпечення захисту життя та здоровя громадян.

Пунктом 4 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності № 2407-ІІІ від 17.05.2001» передбачено, що атестати акредитації органів з оцінки відповідності, видані у державній системі сертифікації продукції і послуг, чинні до закінчення строків їх дії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання відповідача на відсутність доказів акредитації згаданої вище лабораторії є помилковими.

Відповідно до п. 1.4 Правил № 37 залповий скид у каналізацію - скид стічних вод з концентраціями забруднюючих речовин, що перевищують установлені місцевими Правилами приймання більш як у 20 разів.

Пунктом 1.5. Правил № 37 встановлено, що на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у систему каналізації населених пунктів водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, в яких установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також визначаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Пунктом 1.6. Правил № 37 передбачено, що місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоровя України. Місцеві Правила приймання є обовязковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Місцеві Правила приймання (Правила приймання стічних вод у комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу) затверджені рішенням Криворізької міської ради від 29.09.2004 № 2202.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, № 37 від 19.02.2002 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690) (далі - Інструкція №37) період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством за цей період з даного обєкта.

У разі виявлення залпового скиду обсяг скинутих стічних вод визначається за актами, якими зафіксовані початок та закінчення залпового скиду.

З огляду на перевищення забруднюючих речовин (жирів) більше ніж у 20 разів, відбувся залповий скид.

Підпунктом 3.2.1. п. 3.2. Інструкції № 37 встановлено, що у разі виявлення залпового скиду забруднюючої речовини застосовується коефіцієнт кратності Кк = 20.

Враховуючи викладене, для визначення закінчення залпового скиду повноважними представниками водоканалу здійснений відбір проб 11.05.2016 о 10 год. 13 хв. на каналізаційному випуску КК-1 за адресою вул. Мелешкіна, 43 в присутності представника споживача та складений акт відбору проб, а саме 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність з притертою пробкою), № 3.

Особливі умови збереження та транспортування проби термоізоляційна сумка з акумулятором холоду.

Згідно паспорту проби води № 3 від 11.05.2016 проби, відібрані 11.05.2016 о 10 год. 13 хв. з КК-1, вул. Мелешкіна, 43, доставлені до Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» 11.05.2016 о 12 год. 00хв.

Відповідно до відомостей, зазначених у протоколі, вміст 2 скляних ємностей, кожна з яких обємом 1л, призначений для дослідження показників жиру.

Зі змісту протоколу дослідження якості стічних вод № 47 від 17.05.2016, складеного фахівцями Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» за результатами дослідження відібраних проб 11.05.2016, вбачається перевищення допустимих концентрацій жирів 73 мн/дм3 (допустима концентрація 4 мг/дм3).

Листом № 1440 від 12.05.2016, отриманим відповідачем 26.05.2016, позивач повідомив про результати хімічного аналізу проб стічної води, відібраних 29.04.2016 (а. с. 22 т. 1).

Повноважними представниками водоканалу в присутності представника споживача 01.09.2016 об 11 год. 56 хв. відібрані проби стічних вод ТОВ «Полстар» на каналізаційному випуску КК-1 за адресою вул. Володимира Великого, 43 (колишня назва вул. Мелешкіна), а саме 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність з притертою пробкою), 0,5л (скляна ємність з притертою пробкою), 1л (скляна ємність), 2л (пластикова ємність), 5л (пластикова ємність), 0,5л (пластикова ємність) № 44.

В акті відбору також зазначено, що абонентом (споживачем) відібрано паралельну пробу 1,5л (пластикова ємність). Відібрана та опечатана контрольна проба: 2л (пластикова ємність) ТИ КРВК № 9446573; 1,5л (пластикова ємність), пломба ТИ КРВК № 9446574.

Відповідачем складено зауваження про відсутність візуалізації масної плівки та проведення пломбування лише контрольної проби.

Особливі умови збереження та транспортування проби термоізоляційна сумка з акумулятором холоду (а. с. 23 т. 1).

Згідно паспорту проби води № 44 від 01.09.2016 проби, відібрані 01.09.2016 об 11 год. 56 хв. з КК-1, вул. В.Великого, 43, доставлені до Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» 01.09.2016 о 13 год. 00 хв. (а. с. 111 т. 2).

Відповідно до відомостей, зазначених у паспорті, вміст 2 скляних ємностей, кожна з яких обємом 1л призначений для дослідження показників жиру; вміст 1 скляної ємності обємом 1л призначений для дослідження показників БСК5; вміст 1 скляної ємності обємом 1л призначений для дослідження показників ХСК; вміст 1 скляної ємності обємом 1л призначений для дослідження показників хлоридів; вміст пластикової ємності обємом 2л призначений для дослідження показників завислих речовин; вміст 1 пластикової ємності обємом 5л призначений для дослідження показників ортофосфатів, азоту амонійного, хлоридів, сульфатів, водню, вміст пластикової ємності обємом 0,5л призначений для дослідження показників заліза загального.

Зі змісту протоколу дослідження якості стічних вод № 172 від 08.09.2016, складеного фахівцями Хіміко-бактеріологічної лабораторії КП «Кривбасводоканал» за результатами дослідження відібраних проб 01.09.2016, вбачається перевищення концентрацій фосфатів 11,77 мг/дм3 (допустима концентрація 10 мг/дм3), азоту амонійного 50 мг/дм3 (допустима концентрація 26 мг/дм3), жирів 25 мг/дм3 (допустима концентрація 4 мг/дм3) (а. с. 24 т. 1).

Пункт 7.10. Правил № 37 передбачав, що при виявленні перевищення ДК забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, водоканал після закінчення аналізу направляє підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими Правилами приймання, але не більше 15 днів.

Листом № 3299 від 12.09.2016, отриманим відповідачем 15.09.2016 позивач повідомив про результати хімічного аналізу проб стічної води, відібраних 01.09.2016 (а. с. 25 т. 1).

В листі-відповіді № 407 від 16.09.2016, отриманим позивачем 31.10.2016, відповідач вказав про відсутність перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у відібраній абонентом пробі стічних вод (а. с. 26 т. 1).

Згідно протоколу випробувань № 3691-Х від 02.09.2016 за результатами дослідження Випробувальною лабораторією Державного підприємства «Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» зразка стічної води, який надійшов від ТОВ «Полстар» в пластиковій тарі з нанесеним маркуванням, встановлений показник фосфатів 19,2 мг/дм3, жирів 0,04 г/м3. Вказана лабораторія акредитована Національним агентством з акредитації України на відповідність ДСТУ ISO/IEC 17025:2006. Атестат акредитації № 2Н969 від 08.11.2012 дійсний до 07.11.2017.

В протоколі зазначено, що досліджується проба стічної води, відібрана представником ТОВ «Полстар» з контрольного колодязя (а. с. 27-28 т. 1).

Згідно п. 4.2. вказаного протоколу випробування проведені відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України № 37 від 19.02.2002, ПНДФ14.1:2.122-97 «Методика виконання вимірювань масової концентрації жирів в пробах природних та очищених стічних вод гравіметричним методом», КНД 211.1.4.043-95 «Методика фотометричного визначення фосфатів у стічних водах».

Пунктом 3.7 договору передбачено, що величина плати за скид стічної води у комунальну каналізаційну мережу розраховується згідно пункту 6 Правил приймання стічних вод в комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу.

При перевищенні вмісту забруднюючих речовин в стічних водах в контрольному колодязі споживача в порівнянні з встановленими в дозволі на скидання стічних вод, останній сплачує водоканалу додаткову плату, яка нараховується з урахуванням встановленого нормативу плати за скид понаднормативних забруднень та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Відповідно до п. 3.1. договору розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем в грошовій формі протягом 3-х банківських днів після предявлення платіжного доручення, рахунку або квитанції.

На підставі пунктів 3.1., 3.7. договору, положень Правил приймання стічних вод у комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу, затверджених рішенням Криворізької міської ради від 29.09.2004 № 2202 (далі - Правила № 2202) та відомостей про обсяги водовідведення, позивач нарахував відповідачу:

- плату за залповий скид на суму 7628,54 грн. за період з 29.04.2016 по 10.05.2016;

- додаткову плату в сумі 11236,26 грн. за період з 01.04.2016 по 28.04.2016;

- додаткову плату в сумі 3163,56 грн. за період з 11.05.2016 по 31.05.2016.

Посилаючись на п. 3.1 договору позивач зазначив, що відповідач мав сплатити кошти (виконати грошове зобовязання) загальною сумою 22028,36 грн. у строк до 25.12.2016.

Відповідно до п. 2.1. Правил № 37 водоканали мають право, зокрема, предявляти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 20.12.2016 виставлені рахунки: № 218 від 06.12.2016, № 219 від 06.12.2016, № 220 від 06.12.2016 (т. 1 а. с. 32-37, 42).

Відповідно до п. 2.4. Правил № 37 підприємства зобовязані, зокрема, виконувати в повному обсязі вимоги Правил № 37, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги, дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства, а також оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Згідно з п. 4.2. Правил № 37 стічні води, які підлягають прийманню до міської каналізаційної мережі, не повинні містити забруднюючі речовини з перевищенням допустимих концентрацій, установлених місцевими Правилами приймання.

Оскільки у відібраних пробах 01.09.2016 виявлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин: фосфатів 11,77 мг/дм3 (допустима концентрація 10 мг/дм3), азоту амонійного 50 мг/дм3 (допустима концентрація 26 мг/дм3), жирів 25 мг/дм3 (допустима концентрація 4 мг/дм3) позивач нарахував відповідачу додаткову плату в сумі 47408,09 грн. за період липень-вересень 2016 року та виставив рахунок № 146 від 17.10.2016, отриманий відповідачем 03.11.2016 (т. 1 а. с. 38, 42). Грошове зобовязання повинне було бути воконаним до 08.11.2016.

В свою чергу у відібраних пробах 05.12.2016 виявлено перевищення допустимих концентрацій БСК5 - 491,6 мгО2/дм3 (допустима концентрація 350 мгО2/дм3), ХСК - 1353,4 мгО2/дм3 (допустима концентрація не повинна перевищувати БСК5 більше, ніж в 2,5 рази), ортофосфатів 21,12 мг/дм3 (допустима концентрація 10 мг/дм3), завислих речовин 299,6 мг/дм3 (допустима концентрація 270 мг/дм3), азоту амонійного 45,27 мг/дм3 (допустима концентрація 26 мг/дм3), жирів 20 мг/дм3 (допустима концентрація 4 мг/дм3) (т. 1 а. с. 30 та зворот).

На підставі п. 3.7. договору і положень Правил № 2202 позивач нарахував відповідачу додаткову плату в сумі 46971,49 грн. за період жовтень-грудень 2016 року та виставив рахунок № 28 від 25.01.2017, отриманий відповідачем 15.02.2017 (т. 1 а. с. 40, 42). Грошове зобовязання мало бути виконане до 20.02.2017.

За ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 202 ГК України та ст 598 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі порушення строків зобовязання, передбаченого п. 3.1. договору. споживач сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ за весь строк прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф в розмірі 7% вартості.

Оскільки відповідачем грошові зобовязання не виконані, доказів припинення відповідних зобовязань в повному обсязі перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано, позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення:

- пеню: в сумі 1148,50 грн. за період 26.12.2016 - 12.05.2017 за несплату 22028,36 грн.;

- в сумі 3291,50 грн. за період 09.11.2016 - 09.05.2017 за несплату суми 47408,09 грн.;

- в сумі 1422,02 грн. за період 21.02.2017 - 12.05.2017 за несплату суми 46971,49 грн.;

- штраф: в сумі 1541,99 грн. за порушення строків оплати понад 30 днів суми 22028,36 грн.;

- в сумі 3318,57 грн. за порушення строків оплати понад 30 днів суми 47408,09 грн.;

- в розмірі 3288,00 грн. за порушення строків оплати понад 30 днів суми 46971,49 грн.

За результатами зробленої судом першої інстанції перевірки сума пені, належна до сплати становить: 1148,35 грн. за період 26.12.2016 - 12.05.2017 за несплату суми 22028,36 грн.; 3273,04 грн. за період 09.11.2016 - 09.05.2017 за несплату суми 47408,09 грн.; 1422,02 грн. за період 21.02.2017 - 12.05.2017 за несплату суми 46971,49 грн.

У задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 18,58 грн. судом відмовлено.

Вимоги про стягнення сум штрафу задоволено в повному обсязі.

Крім цього, на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу:

1) 3% річних: в сумі 249,82 грн. за період з 26.12.2016 по 12.05.2017 у звязку з несплатою 22028,36 грн.; в сумі 720,30 грн. за період з 09.11.2016 по 09.05.2017 у звязку з несплатою 47408,09 грн.; в сумі 312,71 грн. за період з 21.02.2017 по 12.05.2017 у звязку з несплатою 46971,49 грн.;

2) інфляційні втрати: в розмірі 869, 90 грн. за період січень-березень 2017 року у зв'язку з несплатою 22028,36 грн.; в сумі 2315,65 грн. за період грудень 2016 - березень 2017 років у звязку з несплатою 47408,09 грн.

У звязку з тим, що відповідач нараховані суми основної заборгованості, пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат не оплатив, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положень п. «є» ч. 2, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає правильним рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на неправомірність розрахунку позивачем суми пені, штрафу, 3 % та інфляційних з застосуванням відповідальності, передбаченої п. 5.1. Договору, колегія суддів відхиляє, осільки така відповідальність відповідача чітко передбачена умовами п. 5.1. договору, в якому зокрема зазначено, що за порушення строків виконання зобовязання, передбаченого п. 3.1. договору (несплата виставлених позивачем рахунків), «Споживач» сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ за весь час прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості.

Плата за скид понаднормативно забруднених стічних вод відповідачем, є платою за надання послуг Водоканалом щодо доочищення понаднормативного забруднення вод. Крім того, правовідносини сторін є зобовязальними, а тому застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про помилковість висновку господарського суду про те, що відсутність в паспортах проб певної інформації, не призводить до дефектності цих документів, колегія суддів відхиляє, оскільки діючими Правилами № 37 та Правилами № 2202 не закріплено законодавчо складання супровідного документа паспорта на підтвердження якості стічних вод підприємства, яке скидає стічні води у комунальну каналізаційну мережу міста, а тому відсутність в паспортах певної інформації, за наявності інших відомостей в цих паспортах, не свідчить про їх дефектність.

Посилання апелянта на той факт, що на стадії відбору проб стічних вод позивач не дотримався п. 9.1. Керівного нормативного документу 211.1.0.009-94, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки цей документ носить рекомендаційний характер, натомість п. 5.6. Правил № 2202 чітко регламентовано, що якість стічних вод, що скидаються, визначається хімічними аналізами, підтвердженими Актом відбору проб стічних вод та Протоколом дослідження якості стічних вод.

Доводи апелянта про помилковість висновку місцевого господарського суду, що обовязок з облаштування і створення контрольного колодязя лежить на відповідачеві, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Пунктом 1.9. Правил № 37 передбачено, що кожне Підприємство скидає стічні води в каналізаційну систему населеного пункту через окремий випуск з обовязковим улаштуванням контрольних колодязів, розташованих за межами Підприємства в місцях, що мають підїзні дороги. Обєднання випусків стічних вод від кількох Підприємств дозволяється тільки після контрольного колодязя на випуску кожного Підприємства.

Згідно з п. 2.4. Правил № 2202 приєднання каналізаційної мережі абонента до комунальної каналізаційної мережі міста і обладнання контрольного колодязя виконується силами і за кошти абонента. Випуск з контрольним колодязем знаходиться на балансі абонента. Експлуатація, реконструкція і ремонт випуску від контрольного колодязя до оглядового колодязя на вуличній каналізаційній мережі проводиться абонентом під технічним наглядом водоканалу.

Отже, обовязок по облаштуванню і створенню контрольних колодязів лежить на відповідачеві.

Відсутність контрольного колодязя не позбавляє позивача права з контролю за якістю стічних вод, передбаченого ч. 2 п. 2.1. Правил № 37 та не звільняє останнього від обовязку, передбаченого п. 5 Правил № 2202, здійснювати контроль за якістю стічних вод, що скидаються до системи каналізації міста.

Як зазначалося вище, відповідно до Акта розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін, підписаного та засвідченого печатками водоканалу та споживача, водоканал несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування трубопроводу Ш 400 мм по вул. Мелешкіна, споживач несе відповідальність за експлуатацію та обслуговування трубопроводу Ш 150 мм, врізаного у трубопровід Ш 400 мм. Межею розподілу є каналізаційний колодязь на врізці КК-1.

У звязку з тим, що в порушення Правил № 37 та Правил № 2202 відповідач не створив контрольний колодязь, проби позивач відбирав з каналізаційного колодязя на врізці КК-1, оскільки він є останнім елементом каналізаційної мережі абонента.

Отже, оскільки відповідач не облаштував контрольний колодязь, колегія суддів вважає безпідставними його посилання на те, що проби стічних вод бралися позивачем у неналежних місцях та неналежним чином, у звязку з чим колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що проби позивач відбирав з каналізаційного колодязя на врізці КК-1, який є останнім елементом каналізаційної мережі абонента. Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач, здійснюючи паралельний відбір проби стічної води з каналізаційного колодязя КК-1, тим самим погодився з правомірністю відбору проб саме з цього колодязя.

Посилання відповідача на потрапляння у трубопровід каналізаційного колодязя КК-1 стічних вод інших споживачів не доведені належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта щодо неправомірності виставлених позивачем рахунків та неправильного визначення періоду, за який стягується плата за скид абонентом стічних вод з перевищенням ДК, встановленим разовим аналізом, проведеним Водоканалом - не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба та двох попередніх місяців), колегія суддів також відхиляє з огляду на наступне.

Рахунок № 218 від 06.12.2016 виставлений відповідачу на підставі розрахунку величини плати за залповий скид забруднюючих речовин у період з 29.04.2016 по 10.05.2016 і визначається актами, якими зафіксовані початок та закінчення залпового скиду, що відповідає п. 3.6. Інструкції № 37;

Рахунок № 219 від 06.12.2016 виставлений відповідачу на підставі розрахунку величини плати за період з 01.04.2016 по 28.04.2016, тобто за попередній один місяць (період до відбору проб 29.04.2016), що відповідає вимогам п. 5.17. Правил № 2202 і не перевищує період тьох календарних місяців.

Рахунок № 220 від 06.12.2016 виставлений відповідачу на підставі розрахунку величини плати за період з 11.05.2016 по 31.05.2016, тобто за поточний місяць, що відповідає вимогам п. 5.17. Правил № 2202 і не перевищує період трьох календарних місяців.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що законодавством не обмежено термін предявлення рахунків відповідачу, а лише термін повідомлення про перевищення ДК забруднень, що додержано позивачем і підтверджується листом від 12.05.2016 № 1440 (а. с. 22 т. 1).

Доводи апелянта про те, що до суду першої інстанції надано тільки копії посадових інструкцій на посади техніка та інженера-технолога без ознайомлення зазначених представників з їх змістом, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не наведено доводів, як саме ці обставини можуть вплинути на розгляд даної справи. При цьому, в матеріалах справи наявні накази КП «Кривбасводоканал» про призначення на посади осіб причетних до складання відповідних Актів відбору проб стічних вод (а. с. 135-142 т. 2).

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що проведений відповідачем аналіз проби стічних вод на вміст жирів не може вважатись належним, оскільки проби на дослідження відповідачем представлені в пластиковій тарі замість скляної. При дослідженні застосовано Методику виконання вимірювань масової концентрації жирів в пробах природних та очищених стічних вод гравіметричним методом. Відібрані проби стічних вод не є природними та очищеними, тому застосування цієї Методики до вказаних проб неможливо.

З урахуванням всього вищезазначеного, врахувавши позицію Верховного Суду та належним виконанням його вказівок щодо повноти встановлення і оцінки обставин і доводів сторін, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків встановлених місцевим господарським судом та покладених в основу законного і обґрунтованого рішення, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Судовий збір за перегляд постанови ДАГС від 08.11.2017 у даній справі Верховним Судом підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, п.24 ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281, 284, 287, 331 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі № 904/7052/17 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полстар» (50008, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. В.Великого, 43-ж, ідентифікаційний код 32633902) на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6А, ідентифікаційний код 03341316) судовий збір у сумі 2427,96 грн. (дві тисячі чотириста двадцять сім гривень 96 копійок).

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Матеріали справи № 904/7052/17 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.А. Коваль

ОСОБА_6