ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа № 910/3500/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд"

на рішення Господарського суду м. Києва від 05.10.2018 р. (повне рішення складено 05.10.2018 р.)

у справі № 910/3500/17 (суддя - Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех"

про відшкодування збитків у розмірі 23308,52 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех" про стягнення суми завданих збитків у розмірі 23308,52 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані наступним: 1) внаслідок того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестех" не зареєструвало податкові накладні у встановлені законодавством строки, позивач не зміг скористатися правом на зменшення своїх податкових зобов'язань; 2) зазначене призвело до сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" податку на додану вартість у розмірі 23308,52 грн, що є більше, ніж підлягало б сплаті при належному виконанні відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача зазначені збитки.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.03.2017 р. порушено провадження у справі № 910/3500/17 та призначено її до розгляду на 23.03.2017 р.

У процесі розгляду справи у суді першої інстанції за клопотанням відповідача ухвалою від 04.05.2017 р. зупинено провадження у справі № 910/3500/17 до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва справи № 826/4998/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 28/11 від 22.12.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.08.2018 р. провадження у справі поновлено та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.10.2018 р. (повне рішення складено 05.10.2018 р.) у справі № 910/3500/17 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскільки 30.12.2015 р. реєстрація відповідача платником ПДВ була відновлена, останній мав можливість скласти та зареєструвати податкові накладні у встановлений строк без жодних санкцій або протягом 180 днів із застосуванням штрафний санкцій. Отже наявність рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 28/11 від 22.12.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, на переконання скаржника, не вплинуло на обов`язок відповідача скласти та зареєструвати податкові накладні у встановлені законодавством строки.

Окрім цього позивач також вказує на те, що ухвалюючи рішення, суд порушив вимоги процесуального права, посилаючись на усні заперечення відповідача, що не були викладені у його відзиві на позовну заяву.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" у справі № 910/3500/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3500/17, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У встановлений судом строк Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестех" не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" 11.12.2018 р. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.06.2018 р. у справі № 920/1190/16, у якому позивач при вирішенні даного спору просить врахувати правову позицію, викладену у зазначеному судовому рішенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 08.04.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестех" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" (покупець) було укладено договір поставки № 37390, умовами якого передбачено обов`язок постачальника передати покупцю товар, а покупця - прийняти його та оплатити.

На виконання умов зазначеного договору постачальником поставлено, а покупцем прийнято наступні партії товару:

1) 15.12.2015 р. за видатковою накладною № 151215/010 на загальну суму 18893,00 грн, в т.ч. ПДВ (20%) - 3148,83 грн;

2) 21.12.2015 р. за видатковою накладною № 151221/029 на загальну суму 120958,15 грн, в т.ч. ПДВ (20%) - 20159,69 грн.

Відповідно до ст. 201.10 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, чинній на дати здійснення господарських операцій з поставки товару, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Таким чином, як правильно вказано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, уклавши відповідний договір та здійснивши поставку товару, у відповідача виник обов'язок з реєстрації відповідних податкових накладних у порядку, встановленому ПК України.

Згідно зі ст. 201.4 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця. Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Отже, відповідач повинен був скласти податкову накладну у день виникнення податкових зобов'язань продавця або не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено постачання товару покупцеві-платнику податку (ритмічний характер постачання), та зареєструвати податкову накладну не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою її складання.

Судом першої інстанції також встановлено, що рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 28/11 від 22.12.2015 р. анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех".

Як передбачено ст. 184.5 ПК України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

Отже, як зазначає відповідач, у зв'язку з прийняттям податковим органом вищенаведеного рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестех" було позбавлене можливості зареєструвати у встановленому законом порядку податкові накладні за наслідками поставки товару за видатковими накладними № 151215/010 та № 151221/029.

Як вже було зазначено, відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення № 28/11 від 22.12.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 р. у справі № 826/4998/16, що набрало законної сили, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех" задоволено у повному обсязі та визнано протиправним і скасовано рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 28/11 від 22.12.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех".

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ЦК України).

Також статтею 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 ГК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) наявність протиправної поведінки, 2) факт понесення збитків, 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 14.1.181 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Натомість, позивачем не надано доказів сплати вартості поставленого товару за видатковими накладними № 151215/010 та № 151221/029. Отже твердження позивача стосовно понесення ним реальних збитків у вигляді додаткових витрат, що складають суму ПДВ у загальному розмірі 23308,52 грн, у зв'язку з неможливістю скористатись правом на зменшення своїх податкових зобов'язань (податковим кредитом), не підтверджуються поданими доказами.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено існування вини відповідача у спричиненні збитків.

Як було зазначено вище, відповідно до ст. 184.5 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 р. у справі № 826/4998/16 визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № 28/11 від 22.12.2015 р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех".

Отже відсутність факту реєстрації у встановленому порядку та у визначений строк податкових накладних за наслідками поставки товару за видатковими накладними № 151215/010 та № 151221/029 відбулася поза волею відповідача та з незалежних від нього причин.

При цьому, за відсутності всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення відсутні і підстави для стягнення з відповідача збитків.

Отже, оскільки факт відсутності вини відповідача у завданні збитків підтверджено обставинами справи та поданими Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестех" доказами, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" є недоведеними.

Стосовно доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що з огляду на анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех", останнє було позбавлено можливості у встановлений законом строк зареєструвати відповідні податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, незаконність дій Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві підтверджена рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 р. у справі № 826/4998/16. Посилання скаржника на відновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестех", як платника податків, 30.12.2015 р. не підтверджуються належними доказами.

Стосовно неподання відповідачем відзиву на позов, а отже, і відсутності права заперечувати щодо обставин, викладених позивачем, суд зазначає, що відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стосовно врахування при розгляді даної справи правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 06.06.2018 р. у справі № 920/1190/16, апеляційний суд вказує на суттєву відмінність фактичних обставин зазначених справ. У справі № 920/1190/16 відповідач не мав перешкод у здійсненні обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, проте у даній справі № 910/3500/17 з огляду на незаконність дій податкового органу Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестех" було позбавлено такої можливості через анулювання реєстрації платника податку.

Отже колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не суперечить висновкам про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.06.2018 р. у справі № 920/1190/16.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 05.10.2018 р. прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05.10.2018 р. у справі № 910/3500/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 15.01.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай