ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4297/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Ципкіна Сергія Леонідовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинення певних дій та стягнення 4 869,00 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Рижов Д.В., ордер серія ДП №013 від 03 січня 2019 року, адвокат

Від відповідача-1: Ніколенко М.Є., довіреність №188/81 від 24 грудня 2018 року, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №3870, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 11.09.2018 №99, адвокат

Від відповідача-2: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

- зобов'язати ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прийняти від ТОВ "Екоспецінвест" майно за договором оренди №1079 від 01.10.2015, шляхом підписання актів прийому-передачі майна з оренди датованих 08 серпня 2017 року;

- зобов'язати ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прийняти від ТОВ "Екоспецінвест" майно за договором оренди №1080 від 01.10.2015, шляхом підписання актів прийому-передачі майна з оренди датованих 08 серпня 2017 року;

- стягнути з ФОП Ципкіна Сергія Леонідовича заборгованість за договором поруки №01/10 від 01.10.2015 у сумі 1 562,33 грн. та штрафні санкції у розмірі 627,39 грн.;

- стягнути з ФОП Ципкіна Сергія Леонідовича заборгованість за договором поруки №02/10 від 01.10.2015 у сумі 1 911,90 грн. та штрафні санкції у розмірі 767,38 грн.

Позовні вимоги до відповідача-1 обґрунтовані неналежним виконанням умов договорів оренди №1079 та №1080 від 01 жовтня 2015 року в частині належного та своєчасного прийняття з оренди майна шляхом підписання актів приймання-передачі.

Позовні вимоги до відповідача-2 мотивовані тим, що відповідно до договорів поруки №01/10 від 01.10.2015 та №02/10 від 01.10.2015 ФОП Ципкін С.Л. поручився перед ТОВ "Екоспецінвест" за виконання ПАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат" своїх зобов'язань за договорами оренди, у тому числі і щодо виконання зобов'язань прийняття майна із оренди. Оскільки відповідачем-1 порушені зобов'язання щодо прийняття майна з оренди, позивач просить стягнути з відповідача-2, як поручителя, збитки, пов'язані із зберіганням орендованого майна та штрафні санкції за прострочення прийняття майна з оренди.

Відповідачем-1 подано клопотання про закриття провадження у справі оскільки умовами договору передбачене третейське застереження, яке є чинним, а відтак у зв'язку із запереченнями відповідача даний позов має бути залишений без розгляду.

Крім того, відповідач-1 позов не визнає, оскільки вважає, що акти приймання-передачі, додані позивачем до позовної заяви є неналежним доказом, на підтвердження виконання умов договорів оренди та повернення майна. ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат зазначає, що на виконання умов договору оренди № 1079 від 01.10.2015 ним було передано в строкове платне користування (оренду) майно у кількості 5 (п'яти) предметів, а саме: трансформатор, стенд розпилення, стенд установки, стенд регулювання, калорифер СФОЦ-30. Однак, ТОВ "Екоспецінвест" повертає майно не в повному обсязі, адже в акті приймання-передачі орендованого майна від 30.11.2017 до договору № 1079 з поміж усіх перерахованих найменувань (предметів) об'єктів оренди відсутній саме п'ятий - калорифер СФОЦ-30, що в свою чергу унеможливлює прийняття орендованого майна у зв'язку із невідповідністю та неналежністю вказаних актів.

В додаткових поясненнях по справі, які надійшли до суду 03.01.2019, відповідач - 1 просить при розгляді цієї справи врахувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 по справі №904/3096/18, яким позовні вимоги ТОВ "Екоспецінвест" до ПрАТ "ПівнГЗК" залишено без розгляду у зв'язку з наявністю третейського застереження та з огляду на те, що доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання цієї третейської угоди матеріали справи не містять.

Відповідач-2, ФОП Ципкін Сергій Леонідович проти задоволення позовних вимог заперечує тим, що для поручителя не може настати відповідальність перед кредитором за не підписання боржником актів прийму-передачі, якщо фактично орендне майно знаходиться на території боржника та перебуває у його користуванні.

Також відповідач-2 зазначає, що не є поклажодавцем, а ТОВ "Екоспецінвест", в свою чергу, не є зберігачем орендованого майна, що належить відповідачу-1, а тому покладання на відповідача-2 обов'язку сплачувати послуги зберігання без наявності договору зберігання є безпідставними.

Позивач заперечує про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку із третейським застереженням, оскільки вважає, що судді Третейського суду є заінтересованими у вирішенні спорів за участю ПрАТ "ПівнГЗК", так як суддя Палій Є.А. є засновником компаній ТОВ "Юридично-консалтингова компанія "Юрик Ком" та ТОВ "Юридично-консалтингова компанія "Апріорі", яка надає послуги з юридичного обслуговування ПрАТ ""ПівнГЗК", а відтак позивач позбавляється права на належний судовий захист.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.11.2018. З 13.11.2018 підготовче засідання відкладено на 26.11.2018, з 26.11.2018 17.12.2018, з 17.12.2018 на 03.01.2019, при цьому продовжено строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2018.

У судовому засіданні 17.01.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" (орендар) укладено договори оренди майна №1080 та №1079, відповідно до п.1.1 яких орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування майно ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (стенд кабліровки та діагностичне обладнання відповідно) згідно з актом приймання передачі, який є невід'ємною частиною договору, яке розташоване за адресою; м. Кривий Ріг, проммайданчик, ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", вул. Мопровська, 87/15 відповідно, для здійснення господарської діяльності.

Цільове призначення об'єктів оренди: для діяльності передбаченої Статутом (п.1.2 договорів).

Орендар не має права викупу об'єкта оренди. Орендар не має переважного права перед третіми особами на оренду об'єкту оренди після закінчення строку дії цього договору (п.1.4 договорів.

Згідно з п.2.1 договорів орендодавець зобов'язаний передати об'єкт оренди орендарю протягом 3 календарних днів з моменту підписання сторонами договору оренди та внесення орендарем орендної плати. Приймання-передача об'єкту оренди оформлюється актом здачі-приймання об'єкту оренди, який підписується уповноваженими представниками сторін та засвідчується печатками сторін (п.2.2 договорів).

Відповідно до п. 2.5 договорів строк оренди складає один рік з моменту передачі об'єкту оренди від орендодавця орендарю на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання об'єкту оренди, але не більше строку дії договору.

Договори, відповідно до п.12.5 з урахуванням додаткових угод №1 від 29.09.2016, діють до 30 вересня 2017 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 12.10 договору орендодавець має право в односторонньому порядку частково або в повному обсязі відмовитися від договору у випадку порушення орендарем будь-якої умови договору. При відмові орендодавця від договору, договір вважається розірваним з моменту отримання орендарем письмового повідомлення орендодавця про відмову від договору, якщо інше не вказано в самому повідомленні.

Відповідно до протоколів розбіжностей до договорів оренди повідомлення має бути отримане орендарем не пізніше 30 календарних днів до дати розірвання договору оренди майна.

01.10.2015 сторонами підписані акти приймання передачі орендованого майна:

- №1/1080 за яким передано стенд калі бровки первісною вартістю 659273,00 грн. (а.с.80 т.1);

- №1/1079 відповідно до якого передано: трансформатор ТСПЗ1-40,0 первісною вартістю 22 529,00 грн.; стенд розпилення насос-форсунки вартістю 2 083,34 грн.; стенд установки вартістю 13 453,00 грн.; стенд регулювання вартістю 498 755,00 грн., калорифер СФОЦ-30 вартістю 1 915,83 грн. (а.с.92 т.1).

1.08.2017 сторонами підписані додаткові угоди до договорів оренди, відповідно до п.1 яких сторони домовилися вважати договори такими, що достроково припинили свою дію починаючи з дати підписання акту приймання-передачі майна від орендаря орендодавцю (а.с.98-99 т.1).

Позивач звертався до відповідача-1 із листами, у яких просив належним чином прийняти майно з оренди (№490-ЕК від 17.08.2017 (а.с.119-120, т.1), 516-ЕС від 29.08.2017 (а.с.122-123, т.1), №523-ЕС від 01.09.2017 (а.с.125-126, т.1), №652-ЕС від 31.10.2017 (а.с.128-129, т.1), №715-ЕС від 23.11.2017 (а.с.133-134, т.1), №720-ЕС від 24.11.2017 (а.с.137 т.1)).

30.11.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" складені акти приймання-передачі орендованого майна, відповідно до якого передає ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" майно прийняте:

- за договором оренди №1079 від 01.102015, а саме: трансформатор ТСПЗ1-40,0, стенд розпилення насос-форсунки, стенд установки, стенд регулювання;

- за договором оренди №1080 від 01.102015 стенд калі бровки.

Вказані акти представником ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не підписані.

23.01.2018 відповідач-1 звернувся до позивача із листом, у якому повідомив про нарахування орендної плати по фактичне користування майном, оскільки орендоване майно залишається не повернутим.

У відповідь на вказаний лист позивач повідомив про безпідставність виставлення рахунків на оплату за оренду майна після 01.08.2017, оскільки 01.08.2017 за волевиявленням орендодавця договори оренди достроково розірвані та позивач з 30.11.2017 готовий до передачі майна з оренди. Так, 30.11.2017 ТОВ "Екоспецінвест" ввезено на територію орендодавця орендоване майно о 16 год. 55 хв., про що є відмітка відділу охорони №2 КПП № ТОВ "Охоронне агентство "Барс" на актах приймання-передачі.

Також, позивач звертався до відповідача-1 із претензіями (вих. №60-ЕС та №61-ЕС від 31.01.2018, №252-ЕС та №251-ЕС від 20.04.2018) про неналежне виконання договорів оренди, в яких просив повернути належним чином оформлені та підписані акти приймання-передачі орендованого майна.

14.02.2018, 16.03.2018, 10.04.2018, 21.05.2018, 04.07.2018, 20.07.2018, 15.08.2018 відповідач-1 звертався до позивача із листами про необхідність сплати орендної плати до дати фактичного повернення майна з оренди та направляв позивачу рахунки та акти за січень - липень 2018 року.

Позивач, в свою чергу, посилаючись на акти приймання-передачі від 30.11.2017, повідомляв про готовність повернути майно з оренди та зазначав про безпідставність нарахування орендної плати.

Позивач зазначає, що відповідач-1 не зважаючи на численні звернення позивача ухиляється від прийняття майна з оренди, що призводить до порушення відповідачем-1 умов договору та необхідності позивачем зберігати орендоване майно.

В забезпечення виконання Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" своїх зобов'язань за договорами оренди, 01.10.2015 між фізичною особою - підприємцем Ципкіним Сергієм Леонідовичем (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" (кредитор) укладені договори порук №01/10 та №02/10.

Відповідно до пунктів 1.2 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником (ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") зобов'язань пов'язаних із своєчасною передачею орендного майна в оренду кредитору та виконання зобов'язань із прийняття майна з оренди. Відповідальність поручителя перед кредитором розповсюджується на весь час дії основного договору та невиконаних зобов'язань, які будуть існувати після припинення дії договору.

У разі порушення боржником основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, у тому разі, якщо боржник не задовольнить у повному обсязі вимоги кредитора відповідно до п.3.1 договорів поруки (п.1.4 договорів поруки).

Згідно з п.2.1 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за несвоєчасне виконання боржником зобов'язання по основному договору в обсязі передбаченому п.1.2 договору.

У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою до боржника про виконання обов'язку. Якщо боржник не виконає забезпечене зобов'язання, зазначене в п.1.2 цього договору, або виконає його частково, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору суму понесених збитків в строк протягом 10 календарних днів від дати отримання письмової вимоги (п.3.1 договорів поруки).

Договори поруки діють до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.. 559 Цивільного кодексу України (п.5.2 договорів поруки).

06.09.2017 позивач звертався до відповідача-2 із листом, у якому повідомляв про закінчення строку дії договорів оренди, та у зв'язку із неприйняттям відповідачем-1 майна з оренди, позивач просить сплатити відповідача-2, як поручителя, збитки понесені у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем-1 зобов'язань щодо прийняття майна з оренди.

У відповідь на вказані листи, відповідач-2 повідомив про неможливість задовольнити заявлені у листах вимоги, у зв'язку із складною економічною ситуацією.

Позивач зазначає, що відповідач-1 ухиляється від прийняття майна із оренди, відповідач-2, як поручитель, має непогашену заборгованість перед позивачем у вигляді збитків за зберігання неприйнятого відповідачем-1 майна, що і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як встановлено судом договори оренди припинили свою дію 01.08.2017, у зв'язку із підписанням сторонами додаткових угод.

Таким чином, у позивача виник обов'язок щодо повернення майна з оренди.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідач-1 ухиляється від прийняття майна з оренди.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що у пункті 11.1 договорів оренди сторони передбачили, що усі спори та розбіжності, які виникли по даному договору або в зв'язку з даним договором вирішуватися шляхом переговорів між уповноваженими представниками сторін (п. 9.1. Договору).

Якщо спори та розбіжності, які виникли у зв'язку з виконанням договору або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" згідно до Регламенту вказаного суду. Рішення Третейського суду є остаточним і обов'язковим для сторін та підлягає виконанню (п. 11.2.1 договору).

22.11.2018 відповідачем-1, до подання першої зави по суті спору, подано клопотання, в якому просив залишити позов без розгляду, оскільки даний спір підлягає вирішенню у третейському суді.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 цього Закону України визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, перелік яких наведено в ст. 6 Закону України "Про третейські суди".

Частинами 1, 4, 6, 9 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди; третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами; посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору; третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Відповідно до ст.ст. 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними, зокрема, в укладенні договору, визначенні умов договору, а також, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, підписавши договори із третейським застереженням, сторони погодили, що будь-які суперечки та спори щодо даних договорів підлягають розгляду третейським судом.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім:

1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;

2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 ГПК України , з урахуванням частини другої цієї статті;

3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Пунктом 7 ч. 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як зазначено вище, ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся до господарського суду з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв'язку з наявністю третейського застереження.

Доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання вказаної третейської угоди матеріали справи не містять.

Зазначений у третейському застереженні третейський суд (Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації "Регіональна правова група") є діючим судом (міститься в переліку постійно діючих третейських судів на сайті Мінюсту України). Також на сайті Мінюсту зазначене місцезнаходження цього суду. Вказаний третейський суд діє відповідно до свого Регламенту, копія якого міститься в матеріалах справи вказаного суду. Відтак, у суду відсутні підстави вважати третейську угоду такою, що не може бути виконаною.

Наявність дійсного третейського застереження та обов'язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд третейським судом, не є обмеженням права сторони на судовий захист, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 55 Конституції України.

При цьому, норми Закону України "Про третейські суди" гарантують, у даному випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення спору альтернативним шляхом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 21.12.2018 у справі №913/17/18.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "Екоспецінвест" в частині вимог про зобов'язання ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прийняти від ТОВ "Екоспецінвест" майно за договорами оренди №1079 та №1080 від 01.10.2015, шляхом підписання актів прийому-передачі майна з оренди датованих 08 серпня 2017 року, підлягає залишенню без розгляду.

Вимоги в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Ципкіна Сергія Леонідовича заборгованості за договором поруки №01/10 від 01.10.2015 у сумі 1 562,33 грн. та штрафні санкції у розмірі 627,39 грн. та за договором поруки №02/10 від 01.10.2015 у сумі 1 911,90 грн. та штрафні санкції у розмірі 767,38 грн. підлягають вирішенню господарським судом, оскільки, у договорах поруки третейське застереження не передбачено.

Так, позивач просить стягнути з відповідача-2 заборгованість за договором поруки №01/10 від 01.10.2015 у сумі 1 562,33 грн. та штрафні санкції у розмірі 627,39 грн. та за договором поруки №02/10 від 01.10.2015 у сумі 1 911,90 грн. та штрафні санкції у розмірі 767,38 грн.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із п. 2.1 договорів поруки поручитель відповідає кредитором за несвоєчасне виконання боржником зобов'язання по основному договору в обсязі передбаченому п.1.2 договору.

Згідно з п. 1.2 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником (ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") зобов'язань пов'язаних із своєчасною передачею орендного майна в оренду кредитору та виконання зобов'язань із прийняття майна з оренди. Відповідальність поручителя перед кредитором розповсюджується на весь час дії основного договору та невиконаних зобов'язань, які будуть існувати після припинення дії договору.

У разі порушення боржником основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, у тому разі, якщо боржник не задовольнить у повному обсязі вимоги кредитора відповідно до п.3.1 договорів поруки (п.1.4 договорів поруки).

Таким чином, поручитель поручився саме виконати, зокрема, зобов'язання із прийняття майна з оренди.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з прийняття майна з оренди, кредитор може звернутися до поручителя із вимогою прийняти це майно.

У той же час, позивач просить стягнути з відповідача-2, як поручителя, збитки пов'язані із зберіганням неприйнятого майна з оренди, а не прийняти, як про те зазначено у договорі поруки, майно з оренди.

Умовами договору поруки не передбачено обов'язку поручителя оплачувати послуги за зберігання неприйнятого з оренди майна.

Отже, заявлені позовні вимоги до поручителя не співпадають із обсягом зобов'язань, за якими має відповідати поручитель.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/2260/17 (провадження №12-173гс18) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина перша статті 785 Цивільного кодексу України). Таким чином, повернення майна наймодавцеві є обов'язком наймача. Певному обов'язку завжди кореспондує відповідне право іншої сторони, а не її обов'язок.

По суті, предмет позову у вигляді спонукання відповідача до прийняття майна з орендного користування та підписання акта приймання-передачі є (а) зверненням за захистом не права, а обов'язку, (б) примушенням особи до вчинення дії, яка є її правом, а не обов'язком.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачено законом, оскільки він не підпадає під примусове виконання обов'язку в натурі, передбачене пунктом 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України.

Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що при ухваленні судових рішень є неправильне застосування норм матеріального права щодо встановлення ефективним способом відновлення порушеного права позивача зобов'язати відповідача прийняти майно.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про передчасність вимоги позивача до поручителя щодо відшкодування збитків за невиконання забезпеченого зобов'язання, зазначеного у п. 1.2 договорів поруки, оскільки, по-перше, позивач не звертався до відповідача-2 із вимогою щодо прийняття майна з оренди (відповідно до п.1.2 договорів поруки поручитель зобов'язався саме за такими зобов'язання), по-друге, не встановлено порушення боржником виконання обов'язку за основним зобов'язанням.

Стосовно нарахованих санкцій по договорам поруки у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості (збитків, пов'язаних із зберіганням майна), суд зазначає, що оскільки судом встановлено відсутність обов'язку поручителя відшкодовувати заявлені позивачем збитки, пов'язані зі зберіганням майна, неприйнятого з оренди, нарахування санкцій на вказані суми є безпідставним.

До того ж, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлено до стягнення пеню за невиконання договору поруки №02/10 від 01.10.2015 за період з 18.09.2017 по 09.08.2018 у розмірі 529,21 грн. за невиконання договору поруки №01/10 від 01.10.2015 за період з 18.09.2017 по 09.08.2018 у розмірі 432,44 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 цього Закону).

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що пеня це договірна санкція.

Разом з цим, умовами названих договорів поруки не передбачено такого виду відповідальності поручителя, як сплату пені за порушення строків відшкодування збитків, а тому вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за розгляд майнової вимоги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест".

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 524,00 грн. за розгляд 2 немайнових вимог, які судом залишаються без розгляду, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернутий позивачу виключно за його клопотанням. На час прийняття рішення такого клопотання не надходило, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22, 73, 74, 123, 129, 191, 226, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про зобов'язання Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" майно за договором оренди №1079 від 01.10.2015 та за договором оренди №1080 від 01.10.2015, шляхом підписання актів приймання-передачі датованих 08 серпня 2017 року - залишити без розгляду.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" до Фізичної особи - підприємця Ципкіна Сергія Леонідовича про стягнення заборгованості у сумі 1 562,33 грн. та штрафні санкції у розмірі 627,39 грн. за договором поруки №01/10 від 01.10.2015; заборгованості у сумі 1 911,90 грн. та штрафні санкції у розмірі 767,38 грн. за договором поруки №02/10 від 01.10.2015 - відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 762,00 грн. за розгляд майнової вимоги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест".

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.01.2019

Суддя Н.М. Євстигнеєва