ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

10.01.2019 Справа № 920/888/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

секретар судового засідання - Мудрицька С.Ю.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс» від 14.12.2018 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу по справі

за позовом ОСОБА_1

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс»,

про визнання незаконним і скасування рішення загальних зборів,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Турченко С.П.,

УСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.10.2017 позов задоволено повністю. Вказаним рішенням було визнано незаконним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс", оформлене протоколом загальних зборів № 1 від 05.01.2016, а саме в частині прийняття рішення з питання пункту 2 порядку денного (виключення учасника ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ "Сенс") та питання пункту 3 порядку денного (затвердження нової редакції статуту товариства).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 вищезазначене рішення було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2018 було залишено без змін рішення першої інстанції та постанову апеляційного суду.

27.06.2018 матеріали справи були повернуті на адресу господарського суду Сумської області з Верховного Суду.

11.09.2018 судом було видано наказ на примусове виконання рішення по даній справі.

14.12.2018 до суду звернувся відповідач з заявою про визнання виконавчого документу (наказу) таким, що не підлягає виконанню. Заявник зазначає, що наказ необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий наказ виданий помилково та у наказі відсутній обов'язок боржника.

Позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду заяви на іншу дату.

Згідно до ч. 3 ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Оскільки неявка позивача не є перешкодою для розгляду заяви, то суд розглядає заяву в даному судовому засіданні.

Представник заявника усно зазначив, що наполягає на задоволенні заяви.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Заявник зазначає, що наказ видано помилково та у наказі відсутній обов'язок боржника.

Згідно до ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З вищенаведеного вбачається, що процесуальним законодавством передбачено ряд підстав, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

На думку суду, помилкова видача наказу має місце в тому разі, якщо в резолютивній частині судового рішення, яке набрало законної сили не міститься відповідних підстав для видачі такого наказу.

Суд дійшов висновку, що спірний наказ не є таким, що видано помилково, оскільки рішення господарського суду, на підставі якого видано наказ, не скасовано, набрало законної сили та є обов'язковим для виконання. Наказ був виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов'язків, які не передбачені рішенням суду.

Заявник зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 327 ГПК України підставою для виконання суб'єктом державної реєстрації судового рішення є його примірник в електронній формі, надісланий суб'єкту державної реєстрації.

Згідно до п. 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі документи в паперовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Частина 2 ст. 327 ГПК України є спеціальною нормою, однак вона не виключає можливості застосування судом ч. 1 ст. 327 ГПК України, яка є загальною.

На момент видачі судом спірного наказу не працювала Єдина судова інформаціно-телекомунікаційна система, а тому наказ був виданий в паперовій формі та у відповідності до ч. 1 ст. 327 ГПК України, яка передбачає обов'язок суду на видачу наказу на примусове виконання рішення суду.

Також, згідно до ч. 3 ст. 327 ГПК України саме наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду, є виконавчими документами.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання заявника на те, що згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань» реєстраційні дії проводяться лише на підставі рішення суду, оскільки суд, відповідно до ст. 19 Конституції України, керується процесуальним законом, яким є ГПК України, а Кодексом передбачена можливість видачі виконавчих документів на примусове виконання рішення суду.

Доводи заявника фактично зводяться до того, що у разі не скасування такого наказу існує вірогідність, що наказ буде поданий на примусове виконання.

Такі доводи не є підставами, з якими процесуальний закон пов'язує можливість визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, заявником не доведено, яким чином видача судом наказу на виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає обов'язковому виконанню, відповідно до ст. 129 Конституції України, порушує права заявника, а також перешкоджає виконанню ним рішення суду.

Доводи заявника суперечать самі собі, оскільки позивач зазначає, що лише рішення є підставою для його виконання, а не наказ суду, в той же час зазначає, що у разі не скасування такого наказу існує істотна вірогідність подання позивачем наказу на примусове виконання до розгляду судом даної заяви.

Тому, відповідач фактично просить суд скасувати наказ на тій підставі, що на нього в наказі не покладено обов'язків, що не може бути підставою для скасування, оскільки не порушує прав відповідача.

Враховуючи вищезазначене, вказана заява є неправомірною, необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.234, 235, 328ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс» (вх. № 2819к від 14.12.2018) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі № 920/888/17 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України. Відповідно до пп.17.5. п. 17 Розділу ХІ Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана суддею 11.01.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко