СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Справа №905/6589/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

представники учасників справи не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 (вх.№634Д/1 від 26.10.2018) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 (м. Харків, суддя Фурсова С.М., повний текст ухвали складено 17.09.2018) у справі №905/6589/13,

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь»,

на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1,

за позовом Приватного підприємства «Вікторія-Транс Україна», с. Червона Слобода, Черкаська обл.,

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька обл.,

про стягнення 3% річних у розмірі 37114,27 грн. за період з 04.07.2012 по 11.09.2013 включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/6589/13 за позовом Приватного підприємства «Вікторія-Транс Україна» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 37072,08 грн. - задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 в частині не передачі виконавчого провадження №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014 до відділу примусового виконання piшень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження №49554205.

Визнано неправомірними дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 щодо списання з рахунку ПАТ «Енергомашспецсталь», відкритого в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (р/р № 7801, МФО 300346), боргу за виконавчим провадженням №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014, а також основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій.

Зобов'язано Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 усунути порушення відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом передачі виконавчого провадження №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014 на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження №49554205.

В іншій частині вимог скарги відмовлено.

Приватний виконавець ОСОБА_1 з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити; судові витрати покласти на скаржника.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що прийнята при порушенні норм процесуального права, зокрема, на думку заявника, судом першої інстанції не надано оцінку тому, що боржником не доведено порушення його прав, не вказано, які саме права порушено. Також апелянт вважає, що застосування положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п.13-15 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень в даному випадку є недоцільним, оскільки прямого врегулювання механізму вчинення виконавчих дій у випадку перебування виконавчих проваджень одночасно у державного та приватного виконавців ні в Закону, ні в Інструкції не визначено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №905/6589/13; відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на 26.11.2018 12:30.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№1225 від 19.11.2018), в якому просить суд залишити апеляційну скаргу приватного виконавця без задоволення; оскаржувану ухвалу суду без змін; судові витрати покласти на відповідача.

Від апелянта надійшла заява (вх.№1201 від 19.11.2018; вх.№1512 від 23.11.2018) про зупинення провадження у справі №905/6589/13 на підставі п.7 ч.1 ст.228 ГПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду рішення суду в подібних правовідносинах у справі №904/7326/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 клопотання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №905/6589/13 до закінчення перегляду у касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №904/7326/17 задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі №905/6589/13 за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 у справі №905/6589/13 за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/6589/13 до закінчення перегляду у касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №904/7326/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 поновлено провадження у справі; розгляд справи призначено на 14.01.2019 о 09:15 год.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 14.01.2019 представники учасників справи не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватний виконавець ОСОБА_1 отримав ухвалу суду про поновлення провадження у справі 21.12.2018 особисто; ПАТ «Енергомашспецсталь» - 21.12.2018 представником.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Копія ухвали про поновлення провадження у справі, направлена на адресу ПП «Вікторія-Транс Україна», зазначену як місцезнаходження товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулись до суду із відміткою «через не запит».

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом з поміткою «судова повістка».

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що повернення листа до суду з поміткою «через не запит» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) учасника справи щодо належного отримання листа, тобто є власною волею позивача у справі.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції обмежений строками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, продовження вказаних строків чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні судді Господарського суду Донецької області Хабарової М.В. знаходилась справа за позовом Приватного підприємства «Вікторія-Транс Україна» до публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 3% річних у розмірі 37114,27 гривень за період з 04.07.2012 по 11.09.2013 включно.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.11.2013 у справі №905/6589/13 позовні вимоги Приватного підприємства «Вікторія-Транс Україна» задоволено в повному обсязі.

Вказане рішення залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.01.2014.

23.01.2014 виданий наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 14.11.2013 у справі №905/6589/13.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2018 Приватне підприємство «Вікторія-Транс Україна» звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Донецької області від 23.01.2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь Приватного підприємства «ОСОБА_3 Україна» 3% річних в сумі 37072,08 грн та судовий збір у розмірі 1718,61 грн.

У вищенаведеній заяві стягувач зазначив про те, що за боржником відкриті банківські рахунки у Публічному акціонерному товаристві «Альфа Банк», місцезнаходження: м.Київ, вул.Десятина, 4/6.

Відтак, визначаючи підвідомчість місця відкриття виконавчого провадження, заявником вказано про наявність майна боржника (грошових коштів), враховуючи відкриття рахунку боржника у Публічному акціонерному товаристві «Альфа Банк» (м. Київ).

15.08.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57014772 за наказом №905/6589/13 виданим 23.01.2014.

За змістом п.6 постанови від 15.08.2016 про відкриття виконавчого провадження №57014772, з посилання на приписи ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватним виконавцем повідомлено сторін виконавчого провадження про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3879,06 грн (10% від загальної суми до стягнення за виконавчим документом №905/6589/13 від 23.01.2014).

Згідно з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що 15.08.2018 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Також, 15.08.2018 винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

16.08.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, з наданих боржником копій матеріалів виконавчого провадження №41912245 вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував наказ Господарського суду Донецької області від 23.01.2014 у справі №905/6589/13 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь ПП «Вікторія-Транс Україна» 38790,69 грн.

15.09.2017 постановою старшого державного виконавця вказаного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4, на підставі ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», приєднано виконавче провадження №41912245 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 23.01.2014 у справі №905/6589/13 до зведеного виконавчого провадження №49554205.

Звертаючись з відповідною скаргою Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» вказує, що наразі на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження №49554205, боржником за яким є Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь».

Відтак, боржник вважає дії приватного виконавця з примусового виконання наказу №905/905/6589/13 від 23.01.2014 неправомірними та вчиненими з порушенням вимог чинного законодавства України, а також з порушення прав стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, яке здійснює відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Місцевий господарський суд, погоджуючись з відповідною позицією Публічного акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», наголосив, що оскільки Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 не здійснювалося відкриття першого виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника - ПАТ «Енергомашспецсталь», то з урахуванням чинних норм закону, приватний виконавець повинен був передати матеріали виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 23.01.2014 у справі №905/6589/13 на виконання органу ДВС, який здійснює зведене виконавче провадження для приєднання його до зведеного виконавчого провадження.

Однак колегія суддів не погоджується з вищенаведеною правовою позицією Господарського суду Донецької області з огляду на таке.

У силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов'язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред'явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина перша статті 27 Закону № 1403-VIII і частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом № 1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону № 1404-VIII права й обов'язки, зокрема обов'язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Застосування правила щодо обов'язкового передання виконавчого провадження від приватного виконавця до державного і навпаки призведе до порушення основоположного принципу диспозитивності, порушення права стягувача на вибір виконавця, передбаченого законом.

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015 - 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20.05.2015 №276/2015.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 Верховного Суду у справі №904/7326/17 наголосила про право стягувача вільно обирати орган для здійснення примусового виконання рішення - державну виконавчу службу або приватного виконавця.

Поряд з цим ОСОБА_2 Верховного Суду у справі №904/7326/17 визначила, що згідно із пунктом 1 розділу І Інструкції остання розроблена відповідно до законів № 1403-VIII та №1404-VIII, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог цих законів, та такі, що не можуть їм суперечити, в тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення Закону № 1404-VIII не зобов'язують приватного виконавця передавати виконавче провадження, яке перебуває у нього на виконанні, державному виконавцю з тієї підстави, що державний виконавець відкрив перше виконавче провадження щодо одного боржника.

Натомість частина п'ята статті 5 цього Закону допускає передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої приватному виконавцю лише за заявою стягувача.

Системний аналіз норм законів №1403-VIII і 1404-VIII свідчить про те, що законодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, допускаючи можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов'язку.

Окрім того, за змістом положень законодавства, яким визначено порядок здійснення виконавчого провадження, будь-яка передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від одного виконавця до іншого здійснюється лише за згодою стягувача.

Закони №404-VIII, № 1403-VIII та Інструкція фактично визначають три ключові процедури (механізми), пов'язані з рухом виконавчого документа та виконавчого провадження між приватними виконавцями та/або органами державної виконавчої служби, а саме «об'єднання та приєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження», «передача виконавчого документа» та «передача виконавчого провадження».

Так, механізм об'єднання та приєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження передбачений статтею 30 Закону № 1404-VIII та після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом може здійснюватися:

-органом державної виконавчої служби згідно з абзацом першим частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII, пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції (державна виконавча служба має визначений законом та підзаконними нормативними актами порядок взаємодії своїх органів: державний виконавець може сам сформувати зведене провадження за наявності у нього декількох виконавчих документів або формування такого провадження може відбуватися у межах державної виконавчої служби шляхом передачі всіх виконавчих проваджень щодо одного боржника державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження);

-приватним виконавцем згідно з абзацом другим частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII, пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції (формування зведеного виконавчого провадження та приєднання до нього наступних проваджень у випадку звернення до цього ж приватного виконавця стягувача чи стягувачів з виконавчими документами щодо одного й того ж боржника).

При цьому в обох зазначених цих випадках згоди стягувача на формування зведеного виконавчого провадження чи приєднання до нього інших проваджень не потрібно, оскільки не йдеться про зміну виконавця.

Передача виконавчого документа визначається, зокрема, частиною п'ятою статті 5 Закону № 1404-VIII та розділом V Інструкції та може здійснюватися:

-від органу державної виконавчої служби до приватного виконавця;

-від приватного виконавця до органу державної виконавчої служби;

-від одного приватного виконавця до іншого.

Причому в усіх наведених випадках передача виконавчого документа здійснюється лише за заявою стягувача (принцип диспозитивності).

Порядок передачі виконавчого провадження визначається статтями 42 і 44 Закону № 1403-VIII. Така передача відбувається лише у прямо передбачених законом випадках, зокрема в разі зупинення діяльності сам приватний виконавець або Міністерство юстиції України (у випадку припинення діяльності на підставі наказу за наявності незакінчених проваджень) вирішує питання про заміщення такого приватного виконавця іншим приватним виконавцем. Така передача здійснюється за погодженням із стягувачем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення останнього передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Принцип передачі виконавчих проваджень виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, повною мірою не може бути реалізований щодо приватних виконавців, оскільки вони мають низку обмежень у своїй діяльності, зокрема:

-щодо змісту рішень (частина друга статті 5 Закону № 1404-VIII містить перелік рішень, які можуть виконуватися лише державними виконавцями. За змістом цієї норми до таких рішень фактично відносяться рішення, де боржником чи стягувачем є держава, або здійснюється виконання рішень адміністративних судів, рішень Європейського суду з прав людини, рішень про виселення та вселення фізичних осіб, рішень про конфіскацію майна, рішень, де боржники - діти або недієздатні особи та інші);

-щодо кількості виконавчих документів (згідно з пунктом 1 частини третьої статті 5 Закону № 1404-VIII приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу, якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця);

-щодо суми стягнення (протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (абзац тринадцятий частини другої статті 5 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, поширення на приватних виконавців дії правила щодо передачі всіх виконавчих проваджень виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження щодо боржника, призведе до створення для державних виконавців більш сприятливих умов діяльності, що є неприйнятним з огляду на мету реформи системи примусового виконання рішень - дотримання балансу повноважень приватних і державних виконавців.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 Верховного Суду у справі №904/7326/17 дійшла висновку про те, що передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача, а стаття 30 Закону № 1404-VIII передбачає обов'язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. У звязку з чим приватний виконавець не зобов'язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відтак, самостійне виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 виконавчого провадження №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 23.01.2014 без передачі останнього до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження №49554205 жодним чином не суперечить приписам законодавства, а доводи скарги є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про незаконність ухвали суду в частині задоволення вимог скарги. У зв'язку з цим ухвала Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 у справі №905/6589/13 підлягає скасуванню в частині задоволення вимог скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на боржника як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись ст.271, п.2, ч.1, ст.275, п.4, ч.1, ст.277, ст.ст.281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 у справі №905/6589/13 в частині задоволення вимог скарги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/6589/13 за позовом Приватного підприємства «Вікторія-Транс Україна» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 37072,08 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог скарги про:

- визнання неправомірною бездіяльності Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 в частині не передачі виконавчого провадження №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014 до відділу примусового виконання piшень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження №49554205;

- визнання неправомірними дій Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 щодо списання з рахунку ПАТ «Енергомашспецсталь», відкритого в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (р/р № 7801, МФО 300346), боргу за виконавчим провадженням №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014, а також основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій;

- зобов'язання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 усунути порушення відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом передачі виконавчого провадження №57014772 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області №905/6589/13 від 24.01.2014 на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження №49554205.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.09.2018 у справі №905/6589/13 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, місто Краматорськ, ) на користь Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15, рахунок № 0109; МФО 300711; код отримувача: НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1762,00 грн.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.01.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов