ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" січня 2019 р.           м. Київ            Справа № 911/232/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16

господарський суд Київської області,

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» (вх. № 13/19 від 18.01.2019) про забезпечення позову у справі № 911/232/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000»

01010, м. Київ, вул. І. Мазепи, 10,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ»

08325, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Щасливе, вул. Лисенка, буд. 13,

про розірвання договору оренди

встановив:

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява (вх. № 13/19 від 18.01.2019) про забезпечення позову у справі № 911/232/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» про розірвання договору оренди.

Забезпечення позову обґрунтовано несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» орендних платежів за договором, що призводить до погіршення господарської діяльності заявника.

Крім того, 03.01.2019 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» направлено повідомлення про припинення договору оренди з вимогою повернення земельної ділянки.

Станом на момент звернення до суду з заявою про забезпечення позову, спірне майно не повернуто, що, у свою чергу, порушує право заявника на розпорядження та користування земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43381035 від 07.09.2015.

Враховуючи наведене, заявник вбачає підстави для забезпечення позову шляхом: зупинення дії договору оренди від 10.06.2015 за № 06/24/06, у частині права користування (оренди) земельною ділянкою та забороною Товариству з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» володіти та користуватися спірним майном.

Через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» надійшла позовна заява (вх. № 255/19 від 18.01.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» про розірвання договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань з орендної плати у розмірі 44637,79 грн.

Предметом позову є розірвання договору оренди земельної ділянки від 10.06.2015 № 06/24/06, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ».

Через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову (вх. № 1136/19 від 21.01.2019).

Заперечення обґрунтовані невідповідністю заявленого забезпечення позову вимогам статей 137, 139 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, тим, що такого виду забезпечення як зупинення дії договору не передбачено процесуальним Законом, сам захід забезпечення тотожний задоволенню позовних вимог, є неспівмірним і щодо нього неможливо визначити належний захід зустрічного забезпечення.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов’язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов’язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об’єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

З урахуванням наведених вимог законодавства, суд дійшов таких висновків.

Відносно вимоги про забезпечення позову шляхом зупинення дії договору оренди від 10.06.2015 за № 06/24/06, у частині права користування (оренди) земельною ділянкою, з урахуванням предмету позову - розірвання договору оренди земельної ділянки від 10.06.2015 № 06/24/06, суд зазначає, що відповідно до частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Стосовно заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» володіти та користуватися спірним майном, суд зазначає, що заявником не обґрунтовано та не підтверджено наявними у матеріалах справи доказами фактів того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одночасно, суд не бере до уваги аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Арсенал-Київ» про невідповідність поданої заяви (вх. № 13/19 від 18.01.2019) вимогам пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, у частині відсутності зустрічного забезпечення, оскільки, заявником зазначено, що забезпечення позову не спричинить збитків відповідачу, у зв’язку з чим, відсутні підстави для зустрічного забезпечення позову, при цьому, відповідач у запереченнях на заяву про забезпечення позову (вх. № 1136/19 від 21.01.2019) не надав жодних доказів наявності потенційних збитків чи інших ризиків відповідача, пов’язаних із забезпеченням позову.

Також, суд роз’яснює, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову і з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Враховуючи, що матеріали заяви не містять обґрунтованих та підтверджених доказами фактів того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, те, що предмет позову та заявлені заходи забезпечення позову є тотожними за змістом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» (вх. № 13/19 від 18.01.2019) про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» (вх. № 13/19 від 18.01.2019) про забезпечення позову у справі № 911/232/19 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею – 21.01.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя                                 С.О. Саванчук