ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" січня 2019 р. Справа № 903/831/18

За наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт (вх.№01-68/73/18 від 12.11.2018р.) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Вихованця Сергія Вікторовича

про стягнення 420000 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Кобись Є.О.

Представники сторін: н/з

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт" звернулося з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Вихованця Сергія Вікторовича про стягнення з останнього 420000 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики). Разом з тим, позивачем подано заяву(вх.01-68/73/18) про забезпечення позову, в якій просить:

1. Вжити заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт" до відповідача: Фізичної особи - підприємця Вихованця Сергія Вікторовича про стягнення 420000 грн. заборгованості, а саме:

2. Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Вихованця Сергія Вікторовича (АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1): НОМЕР_4 в ВРУ КБ "ПриватБанк" та НОМЕР_5 в АТ "АЛЬФА - БАНК" в м. Києві, в межах ціни позову в сумі 420000 грн.

3. Накласти арешт на належний Вихованцю Сергію Вікторовичу (АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1) транспортний засіб RENAULT LAGUNA 2013 р.в., НОМЕР КУЗОВА НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3 та заборонити його відчуження.

Заява обґрунтована тим, що пасивна поведінка відповідача свідчить про його небажання виконувати зобов'язання за договором, і, відповідно, викликає у позивача сумніви в тому, що відповідач у разі ухвалення судового рішення про стягнення з нього коштів на користь позивача, або навіть в ході розгляду справи судом, не буде вчиняти дій, спрямованих на утруднення виконання такого судового рішення. Зокрема, відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження належного йому транспортного засобу. Враховуючи, що у відповідача відсутнє будь-яке інше офіційно зареєстроване майно, то за умови відсутності у нього грошових коштів, відчуження транспортного засобу матиме наслідком утруднення або й унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. При цьому, навіть вартості належного відповідачу транспортного засобу, у випадку звернення на нього стягнення, може не вистачити для повного виконання такого судового рішення.

Ухвалою суду від 11.12.2018р. повідомлено сторони про те, що підготовче засідання та розгляд заяви позивача про забезпечення позову по справі відкладено на 15.01.2019р..

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Щодо вимоги про накладення арешту на кошти відповідача в межах ціни позову, слід зазначити, що заявником не доведено належними та допустимими доказами необхідність накладення такого арешту, а також можливість реального не виконання рішення суду та виникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт накладається на рахунки на яких є кошти в певному розмірі, а не на самі кошти.

Щодо вимоги про накладення арешту на належного Вихованцю Сергію Вікторовичу транспортного засобу, суд зазначає таке.

Дана вимога та твердження заявника базується виключно на припущеннях останнього, які не підтвердженні будь-яким належними та допустимими доказами.

Заявник вказує на потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без вказівки на відповідні докази.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття, визначених заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136, 137, 138-140, 234 ГПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Левіт (вх.№01-68/73/18 від 12.11.2018р.) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 15.01.2019р. та може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строки та в порядку визначеному ст.253-259 ГПК України.

Суддя М. С. Шум