ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Справа № 910/14983/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Мартюк А.І.

Власова Ю.Л.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р.

у справі № 910/14983/18 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання права на споживання природного газу за договорами поставки

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Комунальне підприємство "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання права на споживання природного газу за наступними договорами:

1) за договором поставки природного газу № 1553/1617-ТЕ-41 від 14.09.2016 р. в обсязі 233,326 тис. куб. м. у січні 2017 р;

2) за договором поставки природного газу № 1620/1617-БО-41 від 14.09.2016 р. в обсязі 19,565 тис. куб. м. у січні 2017 р;

3) за договором поставки природного газу № 1893/1617-КП-41 від 09.11.2016 р. в обсязі 2,529 тис. куб. м. у січні 2017 р.

Разом з цим, оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р. у справі № 910/14983/18 позовну заяву Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області повернуто без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки підставами даного позову є три окремих господарських правочини, які становлять три самостійні предмети розгляду, кожен з яких має окреме коло доказів, сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що, у свою чергу, ускладнить вирішення спору. Отже, на переконання суду першої інстанції, позивачем при зверненні з даним позовом не дотримано вимог ч. 1 ст. 173 ГПК України, якою регламентовано порядок об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що заявлені позовні вимоги пов`язані між собою спільною підставою виникнення та поданими доказами.

Окрім цього, на переконання заявника, розгляд його позовної заяви у тому вигляді, в якому її було подано до суду, дає можливість досягти процесуальної економії, ефективного використання процесуальних засобів для відновлення порушеного права, а також унеможливлює винесення різних рішень за однакових обставин.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/14983/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/268/18 від 03.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/14983/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/14983/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) у порядку ч. 2 ст. 271 ГПК України, а також встановлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 10 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вже було зазначено вище, у листопаді 2018 року Комунальне підприємство "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання права на споживання природного газу за наступними договорами:

1) за договором поставки природного газу № 1553/1617-ТЕ-41 від 14.09.2016 р. в обсязі 233,326 тис. куб. м. у січні 2017 р;

2) за договором поставки природного газу № 1620/1617-БО-41 від 14.09.2016 р. в обсязі 19,565 тис. куб. м. у січні 2017 р;

3) за договором поставки природного газу № 1893/1617-КП-41 від 09.11.2016 р. в обсязі 2,529 тис. куб. м. у січні 2017 р.

Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду позовну заяву, в оскаржуваній ухвалі зазначив, що позивачем при зверненні з даним позовом не дотримано вимог ч. 1 ст. 173 ГПК України, якою регламентовано порядок об`єднання позовних вимог.

За висновками місцевого господарського суду підставами даного позову є три окремих господарських правочини, які становлять три самостійні предмети розгляду, кожен з яких має окреме коло доказів, а тому сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що ускладнить вирішення спору. Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що у даному випадку позовні вимоги заявлені з трьох окремих підстав позову (три самостійні договори поставки природного газу), що мають окремі предмети та обсяги доказування.

Відтак, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України позовну заяву Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області було повернуто без розгляду.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже зазначеним положенням закріплюється право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом, підставою такого позову позивач вказав невизнання його права на споживання газу у спірний період, що полягає у ненаданні номінацій на постачання природного газу на січень 2017 року, не підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу за відповідний період та не здійснення останнім постачання природного газу, що призвело до позбавлення позивача можливості реєстрації бюджетного фінансового зобов'язання та виконання зобов'язань по оплаті спожитого газу.

Також слід зазначити, що позовна заява Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, фактично, містить одну вимогу, а саме визнання права на споживання природного газу у січні 2017 року за договорами поставки природного газу № 1553/1617-ТЕ-41 від 14.09.2016 р., № 1620/1617-БО-41 від 14.09.2016 р. та № 1893/1617-КП-41 від 09.11.2016 р., укладених між сторонами, а також передбачає один спосіб захисту прав і законних інтересів, закріплений у частині 2 статті 20 Господарського кодексу України - визнання права.

При цьому на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви додано однорідні за своєю правовою природою докази, а саме копії вищезазначених договорів постачання природного газу, актів приймання-передачі природного газу, листа Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо повернення актів приймання-передачі природного газу.

Таким чином, апеляційний господарський суд зазначає, що оскільки необхідність об'єднання в даній позовній заяві декількох позовних вимог обґрунтовано позивачем пов'язаністю доданих до позовної заяви доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, і на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим в обґрунтування позовних вимог, висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржуваній ухвалі, є передчасними.

При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має право надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Зазначені висновки повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.05.2018 р. у справі № 918/1/18.

Також колегія суддів вказує на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що сумісний розгляд позовних вимог у даній справі перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та ускладнить вирішення спору, оскільки приписами Господарського процесуального кодексу України не передбачено повернення позовної заяви з наведених мотивів.

При цьому в оскаржуваній ухвалі судом також зазначено, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про зобов'язання вчинити дії з різних договорів або інших правочинів.

Разом з цим такий висновок суду також є помилковим, оскільки відповідно до зазначаної процесуальної норми суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 ГПК України).

Разом з цим, згідно з наведеними вище висновками апеляційного суду, позивачем у даній ситуації не порушено правила об`єднання позовних вимог.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 15 ГПК України).

За таких обставин об'єднання позовних вимог у даній ситуації дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, а також повністю відповідає завданням господарського судочинства та принципу пропорційності у господарському судочинстві.

Отже, з урахуванням вищенаведених тверджень, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом зроблено помилкові висновки стосовно порушення правил об'єднання вимог у позовній заяві, а отже і безпідставно повернуто таку позовну заяву на основі приписів п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскаржувана ухвала Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р. у справі 910/14983/18 є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Новосілківська керуюча компанія житлово-комунальних послуг" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.11.2018 р. у справі 910/14983/18 скасувати.

3. Справу № 910/14983/18 передати до Господарського суду м. Києва для продовження розгляду.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.01.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді А.І. Мартюк

Ю.Л. Власов