ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Справа№ 910/9453/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши матеріали апеляційної скарги № 3229/15-70-10 від 23.10.2018 (вх. №09.1-04.1/2292/18 від 14.11.2018) Одеської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018

у справі №910/9453/18 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Одеської митниці Державної фіскальної служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутарія»

про стягнення 754 831,00 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Марченко О.Г., ордер серія АА №136643 від 08.01.2019

від третьої особи: Горб С.А., ордер серія Д №374451 від 01.04.2017

ВСТАНОВИВ:

Одеська митниця Державної фіскальної служби України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» про стягнення 754 831,00 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» в порушення умов договору про відповідальне зберігання № 54 від 02.03.2016 передане на зберігання позивачем майно було зіпсовано, чим завдано збитки Одеській митниці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрутарія».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 (повний текст рішення складено 19.10.2018) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, на підставі приписів ст. ст. 22, 611, 614, 623 ЦК України, ст. 224 ГК України, а також у зв'язку з недоведенням позивачем усього складу цивільного правопорушення, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Одеська митниця Державної фіскальної служби України, 24.10.2018 подав апеляційну скаргу № 3229/15-70-10 від 23.10.2018 (вх. №09.1-04.1/2292/18 від 14.11.2018), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/9453/18 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом при неповному з'ясуванні усіх обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права. Так, скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги доводи позивача стосовно чинності договору зберігання до повного його виконання сторонами. За твердженнями позивача, в порушення п. 6.3.10 договору відповідачем не складались акти псування, переданого на зберігання майна. Судом першої інстанції, згідно доводів апелянта, не було надано юридичної оцінки обставинам здійснення відповідачем зберігання в неналежних умовах. Крім того, позивач вказує на, що місцевим господарським судом необґрунтовано не застосовано припис ст. 239 Митного кодексу України.

14.11.2018 від позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги з доказами надіслання іншим учасникам справи.

05.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Третя особа зазначає, що згідно рішення Солом'янського районного суду від 03.03.2017 у справі № 760/21596/16-п, залишеного без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017, закрито провадження у справі про притягнення посадової особи ТОВ «Фрутарія» до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Одеським окружним адміністративним судом постановою від 28.08.2017 у справі № 815/2881/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 визнано протиправним бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо нерозмитнення свіжого часнику заявленого до митного контролю та оформлення за митною декларацією № 500060001/2016/012427 від 18.11.2016. ТОВ «Фрутарія» вважає вірним висновок суду про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не було доведено усього складу цивільного правопорушення, необхідного для застосовування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

10.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач в обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що позивачем жодними доказами не було підтверджено порушення умов зберігання, температурних та вентиляційних режимів. На переконання відповідача, Одеська митниця не є власником переданого на зберігання майна, а тому їй збитки не було завдано. Також відповідач зазначає, що передана на зберігання майно - часник є продуктом рослинного походження, який швидко псується, а згідно норм ДСТУ 3233-95 строк зберігання часнику 4-6 місяців. У зв'язку з цим, відповідач неодноразово повідомляв Одеську митницю про можливість псування та необхідністю вчинення останнім відповідних дій щодо реалізації товару. При цьому, відповідач зазначає, що псування часнику відбулось у зв'язку з бездіяльністю Одеської митниці, оскільки впродовж одного року та семи місяців питання щодо реалізації швидкопсувного товару та/або передачі його власнику митницею не вирішувалось. Натомість, відповідач не вправі був вчиняти будь-яких дій щодо реалізації переданого на зберігання майна як у період строку придатності продукту, так і після спливу такого строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 розгляд справи призначено на 09.01.2019.

Представник позивача в судове засідання 09.01.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи виписка з пошукової системи відстеження поштових відправлень ПАТ «Укрпошта», згідно якої позивачем отримано процесуальний документ суду 03.01.2019. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання третьою особою не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, унормованих ст. 273 ГПК України, а також з врахуванням того, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні 09.01.2019 заперечили проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу та просили рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 залишити без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

02.03.2016 між Одеською митницею ДФС (поклажодавець за договром, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» (зберігач за договором, відповідач у справі) укладено договір про надання послуг відповідального зберігання № 54 (далі - договір), згідно якого зберігач зобов'язався надати поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які відповідно до ст. 238 Митного кодексу України зберігаються поклажодавцем.

Відповідно до п. 6.3 договору зберігач зобов'язаний:

- забезпечити повне збереження переданого на відповідальне зберігання товару та вживати заходи, необхідні для забезпечення схоронності та якості товарів (пп. 6.3.4 договору);

- у разі виявлення нестачі, пошкоджень або псування товарів - терміново складати акт та повідомляти про це поклажодавця письмово та засобами зв'язку (пп. 6.3.10 договору);

- здійснювати під час зберігання товарів їх поверхневий огляд з метою встановлення пошкоджень або псувань, з обов'язковим складанням про це відповідного акту. При виявленні пошкоджень та псувань товарів, переданих на зберігання зберігач зобов'язується у триденний термін інформувати поклажодавця (пп. 6.3.20 договору).

Згідно з п. 1.1.2 договору конкретний перелік та види товару, які передаються на відповідальне зберігання визначається сторонами в окремих актах прийому-передачі.

За актом прийому-передачі від 02.12.2016 позивачем передано на зберігання відповідачу товари, перелічені у цьому акті, а саме: овочі свіжі: часник призначений для громадського харчування в сітках по 10 кг, виробник «JINING HAIJANG TRADING CO. LTD», країна виробництва - Китай, загальною вагою 24980 кг (а.с. 36-37 том І).

Відповідно до п. 1.3 договору з моменту фактичної передачі товарів поклажодавцем зберігачу, на останнього покладається обов'язок по їх збереженню в первинному вигляді з урахуванням природного зносу товарів.

Додатковою угодою № 1 від 18.08.2016 внесено зміни до п. 5.2 договору та визначено місце надання послуг за адресами: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9; Одеська область, Біляївський район, с/рада Нерубайське, масив № 2, ділянки №11, 12, 13; м. Одеса, вул. Моторна, 8 (а.с. 32 том І).

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2016 внесено зміни до п. 11.1 договору та продовжено строк дії договору до 31.03.2017 (а.с. 31 том І).

Додатковою угодою № 2 від 30.03.2017 внесено зміни до п. 5.2 договору та визначено місце надання послуг за адресами: м. Одеса, Новомосковська дорога, 9 (згідно договору оренди нежитлового приміщення від 21.04.15 між ТОВ «И.Т.М.» та ТОВ «Толк консалтинг» на площу 179 кв. м. (складське приміщення № 3/1) та 81 кв. м. (холодильна камера № 1); м. Одеса, Ленінградське шосе, 17 (А) ( згідно договору оренди нежитлового приміщення від 27.01.17 між ПП «АДК+» та ТОВ «Толк консалтинг» на площу 440 кв. м.). Також внесено зміни до п. 11.1 договору та продовжено строк дії договору до 30.04.2017 (а.с. 33 том І).

Додатковою угодою № 3 від 28.04.2017 внесено зміни до п. 11.1 договору та продовжено строк дії договору до 31.07.2017 (а.с. 34 том І).

Додатковою угодою № 4 від 28.07.2017 внесено зміни до п. 11.1 договору та продовжено строк його дії до 30.09.2017 (а.с. 35 том І).

Згідно протоколу інвентаризаційної комісії від 20.12.2017 під час проведення інвентаризації на складі відповідального зберігання ТОВ «Толк консалтинг» за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 9 у холодильній камері на першому поверсі встановлено наявність зіпсованого майна, вилученого по справі про порушення митних правил № 0770/10000/16 та переданого згідно акту прийому-передачі майна від 02.12.2016, а саме овочі свіжі часник, призначений для громадського харчування. Виробник JINING HAIJIANG TRADING CO., LTD, Країна виробника CN. В сітках по 10 кг у кількості 20376,50 кг на загальну суму 1.275.956,05 грн. У зв'язку з цим інвентаризаційною комісією прийняте рішення щодо встановлення факту нестачі від псування (а.с. 38-46 том І).

Згідно протоколу інвентаризаційної комісії від 06.04.2018 вбачається, що 03.04.2018 комісія прибула за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 9 з метою встановлення фактичного стану та кількості товару, вилученого за справою про ПМП № 0770/10000/16 та переданого на відповідальне зберігання ТОВ «Толк консалтинг» по акту прийому-передачі від 02.12.2016. Інвентаризаційній комісії було пред'явлено зіпсоване майно у кількості 20294,60 кг, яке візуально схоже на часник з характерними ознаками псування, а саме гнилі, цвілі цибулини часнику з неприємним запахом та наявним конденсатом всередині та ззовні. Виявлене зіпсоване майно було внесено до окремого опису, підтверджено підписом представника ТОВ «Толк консалтинг» за завірено печаткою організації (а.с. 47-50 том І).

Підставою звернення Одеської митниці з даним позовом стало те, що у зв'язку неналежним виконання відповідачем договірних зобов'язань зі збереження переданого йому майна, позивачу завдано збитків в розмірі вартості пошкодженого товару.

З метою визначення розміру збитків позивачем з ТОВ «Актив Інвестментс» укладено договір № 13/2018 від 22.02.2018 про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна. Згідно звіту, складеного 05.03.2018 ТОВ «Актив Інвестменст», ринкова вартість втраченого від нестачі майна: частинку призначеного для громадського харчування у кількості 20376,5 кг становить 753 931,00 грн (а.с.52-66 том І).

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Згідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 ГК України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов'язання, тобто особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Таким чином, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що наслідки у вигляді збитків настоюють лише в результаті неправомірної поведінки відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, Одеським окружним адміністративним судом в постанові від 28.08.2017 у справі № 815/2881/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, встановлено, що 10.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» (покупець) та фірмою «STAR TEAM INVESTMENTS L.P.» (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 1009/16-03 на поставку часнику.

Згідно декларації ІМ40ЕЕ № 500060001/2016/012408 на виконання контракту № 1009/16-03 фірмою «STAR TEAM INVESTMENTS L.P.» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутарія» поставлено товар: «овочі свіжі: часник» у кількості 25000 мішків (BAGS), призначені для громадського харчування на загальну вартість товару 21.250,00 доларів США. Вказаний товар надійшов до Одеської митниці ДФС 18 листопада 2016 року.

У зв'язку з проведенням перевірки інформації щодо можливого порушення чинного законодавства України, під час імпорту товару: свіжий білий часник у кількості 2500 мішків (BAGS), загальною вагою брутто 25000 кг, загальною вартістю 60 375,00 доларів США, Одеською митницею ДФС було вилучено товар та призупинено митне оформлення вантажу.

21.11.2016 Київською міською митницею ДФС складено протокол порушення митних правил № 0770/10000/16.

Судом адміністративної юрисдикції встановлено, що 30 листопада 2016 року заступником начальника управління - начальником відділу технічних систем митного контрою УМЗ та РІ Одеської митниці ДФС складена службова записка, яка адресована в.о. начальнику Одеської митниці ДФС з пропозицією прийняти рішення щодо визначення складського приміщення ТОВ «ТОЛК КОНСАЛТИНГ» розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Новомосковська, 9 враховуючи властивості товару та відсутність місця для розміщення майна та інших складських приміщень (товар, вилучений за протоколом про порушення митних правил №0770/10000/16).

02 грудня 2016 року головним державним інспектором відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці ДФС, який діяв на підставі доручення на проведення вилучення предметів ПМП №3603/7/26-70-20-01 від 21.11.2016 року, яке надане Київською митницею ДФС здійснено вилучення товару «овочі свіжі: часник, призначений для громадського харчування. Виробник JINING HAIJIANG TRADING CO., LTD, КРАЇНА ВИРОБНИКА CN» у кількості 2498 місць 24980 кг.» про що складено протокол про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №0770/10000/16.

Згідно ч. 4 ст. 239 Митного кодексу України товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

Оскільки у Одеської митниці була відсутня можливість здійснювати зберігання вилученого товару на митному складі, 02 грудня 2016 року, вилучений Одеською митницею товар - свіжий часник згідно акту приймання-передачі переданий на зберігання відповідачу.

На відповідальне зберігання відповідачу був переданий товар, який за своїми природними властивостями має відповідний строк придатності, в межах якого він може бути використаний за призначенням.

Згідно ст. 677 ЦК України законом або іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням (строк придатності).

Згідно норм ДСТУ 3233-95 строк зберігання свіжого часнику становить 4-6 місяців. Навіть за умови обчислення строку зберігання з дати його прийняття відповідачем на зберігання, то такий строк остаточно спливає у травні 2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач листом №2926 від 20.12.2016 звертався до позивача з вимогою якнайшвидшого вирішення питання реалізації часнику у кількості 24980 кг, переданого на відповідальне зберігання згідно акту прийому-передачі від 02.12.2017, наголошуючи, що він належить до швидкопсувного майна. Позивач надав відповідь за № 156/10/15-70-03-06 від 17.01.2017, що митницею здійснюються необхідні заходи.

Листом № 3263 від 13.09.2017 відповідач звертався до позивача з вимогою прийняти рішення про повернення часнику власнику відповідно до постанови Солом'янського районного суду від 03.03.2017 або утилізувати зіпсовану продукцію.

Листами № 3335 від 03.10.2017, № 3375 від 16.11.2017, 3469 від 19.02.2018 відповідач звертався до позивача та просив вжити термінових заходів щодо зміни місця зберігання зіпсованого майна. Позивачем надано відповідь від 05.12.2017, що митницею здійснюються необхідні заходи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач в межах строків придатності переданого відповідачу на зберігання товару (свіжого часнику) не вчиняв жодних дій які б свідчили про вживання митницею залежних від нього заходів до відведення настання збитків або зменшення їх розміру. Натомість, лише 06.04.2018, тобто через один рік і чотири місяці, інвентаризаційною комісією позивача було встановлено зіпсоване майно, яке візуально схоже на часник з характерними ознаками псування.

Місцевим господарським судом звернуто увагу на те, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.03.2017 у справі №3-952/17 (760/21396/16-п), яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2017, провадження в справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (протокол про порушення митних правил № 0770/10000/16 від 21.11.2016) закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також вказаним судовим рішенням було постановлено повернути ОСОБА_5 товар, який вилучено відповідно до протоколу про тимчасове вилучення товарів у справі про порушення митних правил № 0770/10000/16 від 02.12.2016 та розміщений на складі ТОВ «Толк Консалтінг» за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 9.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 у справі 815/2881/17, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, визнано противоправною бездіяльність Одеської митниці ДФС щодо нерозмитнення свіжого часнику заявленого до митного контролю, та оформлення за митною декларацією № 500060001/2016/012427 від 18.11.2016 із зазначенням фактурної вартості товарів у розмірі 21 250,00 доларів США (2500 пакунків) у строки, передбачені Митним кодексом України, а також визнано противоправною бездіяльність Одеської митниці ДФС по факту неналежного зберігання свіжого часнику вилученого Одеською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил № 0770/10000/16 від 02.12.2016.

З урахуванням вище встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку, що оскільки позивачем в межах строку придатності швидкопсувного товару не було вчинено дій з його реалізації або повернення власнику, то вина Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк консалтинг» у псуванні переданого йому на зберігання товару відсутня. Отже, місцевим господарським судом вірно було констатовано недоведеність позивачем причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та понесеними збитками саме в наслідок виконання договору зберігання.

Доводи апеляційної скарги стосовно того що договірні відносини зі зберігання тривають до повного виконання сторонами зобов'язань не можуть бути підставою для застосування до відповідача заявленої позивачем відповідальності у вигляді збитків, оскільки переданий на зберігання товар, за своїми природними властивостями, є швидкопсувним, а відтак, не може зберігатися в належному стані більше строку його придатності.

Твердження апелянта про те, що місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки обставинам здійснення зберігання відповідачем в неналежних умовах відхиляються судовою колегією, оскільки позивачем в порядку приписів ст. 74 ГПК України жодними належними і допустимими доказами факту порушення відповідачем температурного режиму зберігання не надано. Посилання позивача на те, що додатковою угодою від 30.03.2017 відповідачем був наданий додатковий холодильник для зберігання товару не може бути достатнім доказом, відповідно до приписів ст. 79 ГПК України, який підтверджує факт порушення відповідачем умов правочину зі зберігання.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства у їх сукупності та встановлені у даній справі обставини, судова колегія вважає, що позивачем не доведено наявності усього складу цивільного правопорушення, необхідного для застосовування такої міри відповідальності як стягнення збитків. Висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову є таким, що ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні усіх обставин справи на підставі вірного застосовування норм матеріального права.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом, інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваного рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі № 910/9453/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/9453/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/9453/18 залишити без змін.

3. Справу №910/9453/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 14.01.2019.