ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"14" січня 2019 р.                                          Справа № 911/145/19

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Енергія» (08703, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 1, а/с - 51; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного малого підприємства «Моноліт» (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 132-В; ) заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2010 р. № 165-Т у розмірі 17258,58 грн.,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Енергія» звернулось до господарського суду Київської області із заявою (вх. № 160/19 від 08.01.2019 р.) про видачу судового наказу щодо стягнення з Приватного малого підприємства «Моноліт» заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2010 р. № 165-Т у розмірі 17258,58 грн., з яких: 9019,20 грн. основного боргу та 8239,38 грн. пені.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням Приватним малим підприємством «Моноліт» договору про постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2010 р. № 165-Т, в частині здійснення розрахунків за поставлену теплову енергію в повному обсязі.

Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Як вбачається з поданої Приватним акціонерним товариством «Енергія» заяви про видачу судового наказу, останнім, окрім суми грошової заборгованості за договором, було також заявлено вимоги про стягнення пені у сумі 8239,38 грн.

Відповідно до п. 3 частини першої ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів частини першої ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 ст. 549 ЦК України).

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником.

Згідно до частиною третьою статті 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Приймаючи до уваги, що пеня за своєю правовою природою є санкцією за невиконання грошового зобов’язання, що свідчить про невідповідність вказаних вимог про стягнення такої суми положенням статті 148 цього Кодексу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Енергія» про видачу судового наказу в частині стягнення пені.

Зазначена правова позиція цілком підтримується судовою практикою, зокрема аналогічні висновки викладені у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 р. по справі № 916/55/18, яка згідно п. 1 до ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України не віднесена до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, а отже є остаточною.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 147-153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Енергія» про видачу судового наказу в частині стягнення з Приватного малого підприємства «Моноліт» пені у сумі 8239,38 грн. відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 14.01.2019 р.

Суддя                                 А.В. Лопатін