ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Справа № 906/572/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Публічного акціонерно-го товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р., повний текст якого складено 10.09.2018р., у справі №906/572/18 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України» м.Київ

до Новогуйвинського виробничо житлово ремонтно-експлуатаційного

комунального підприємства смт.Новогуйвинське Житомирського р-ну Житомирської обл.

про стягнення 105 759 грн. 72 коп. пені, інфляційних втрат та річних,-

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі в тексті – НАК «Нафтогаз України») звернулося до господарського су-ду Житомирської області із позовом до Новогуйвинського виробничо житлово ремонтно-експлуа-таційного комунального підприємства (надалі в тексті – Комунальне підприємство) про стягнення 105 759 грн. 72 коп. пені, інфляційних втрат та річних.(арк.справи 3-7).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/572/18 в задоволенні позову відмовлено.

Постановляючи рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, у випадку по-гашення заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, до набрання чин-ності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачаль-них та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідве-дення за спожиті енергоносії», неустойка (пеня), інфляційні та проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню. Відтак, нарахування Позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних здійснено в порушення ст.7 Закону, а тому в позові відмовлено.(арк.справи 95-97).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до Північно-західного апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомир-ської області від 03.09.2018р. у даній справі та ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі, судові витрати покласти на Відповідача. (арк.справи 118-124).

Обґрунтовуючи скаргу, Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з’ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На-голошує, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про безпідставність позову, оскільки Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостача-льних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовід-ведення за спожиті енергоносії» передбачене чітке коло осіб, які мають право на списання забор-гованості та додаткових нарахувань, а також порядок такого списання. Зазначає, що дія Закону поширюється лише на теплогенеруючі та теплопостачальні організації, які включені до реєстру, а тому застосування статті 7 Закону можливе лише до тих організацій, які включені до реєстру. А оскільки матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до такого реєстру, тому і на нього не поширюється дія зазначеного Закону.

Ухвалою північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. відкрито апе-ляційне провадження у справі №906/572/18. Судове засідання призначено на 15.01.2019р. (з ураху-ванням ухвали про виправлення описки від 26.12.2018р.).(арк.справи 116, 150).

Через канцелярію апеляційного суду 12.12.2018р. надійшов відзив Відповідача, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. (арк.справи 143-145).

Учасники справи не забезпечили явки своїх представників у судове засідання апеляційної ін-станції 15.01.2019р., хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому по-рядку, разом з тим, колегія суддів зазначає, що участь представників не визнавалась обов’язковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.(арк.справи 141-142,151-152).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «НАК «Нафтогаз України»-продавець та Новогуй-винське ВЖРЕ КП-покупець уклали 19.12.2014р. договір купівлі-продажу природного газу №1278/ 15-БО-10 з додатковими угодами (надалі в тексті – Договір), відповідно до п.1.1 якого – продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну терито-рію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов’я-зується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі – газ), на умовах цього Договору.(арк. справи 11-27).

Продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 360 тис.м3, у то-му числі по місяцях кварталів.(п.2.1 Договору). Відповідно до п.1.2 – газ, що продається за цим до-говором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживаєть-ся бюджетними установами та організаціями.

Відповідно до п.3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п.5.1 Договору, ціна на природний газ розміщується на офіційному веб-сайті про-давця. Тарифи на транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ магістральними та розподільними трубопроводами установлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (НКРЕКП). (додаткова угода №7 від 09.10.2015р.).

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточ-ної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здій-снюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.(п.6.1 Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скрі-плення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині про-ведення розрахунків – до їх повного здійснення.(п.11 Договору).

Договір та додаткові угоди до нього підписані уповноваженими представниками та скріпле-ні відтисками печаток сторін.(арк.справи 16-27).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивач передав, а Відпо-відач прийняв природний газ на загальну суму 1 840 004 грн. 11 коп., про що складено акти прий-мання-передачі газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.10.2015р., 30.11. 2015р., 31.12.2015р.(арк.справи 28-34).

Матеріалами справи стверджено та не заперечується сторонами, що Відповідач оплатив вар-тість поставленого газу у повному обсязі 19.01.2016р.(арк.справи 39).

Крім того, матеріали справи містять акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що станом на 31.08.2016р. у Новогуйвинського виробничо житлово ремонтно-експлуатаційного кому-нального підприємства відсутня заборгованість перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».(арк.справи 57).

Разом з тим, враховуючи факт прострочення виконання зобов’язання з оплати вартості пос-тавленого газу, Позивач на підставі розділу 7 Договору та статті 625 ЦК України нарахував пені в сумі 97 200 грн. 34 коп., 3 481 грн. 35 коп. інфляційних втрат та 5 078 грн. 04 коп. -3% річних за про-строчення в оплаті природного газу січня-квітня, жовтня-грудня 2015р. за загальний період з 17.02.2015р. по 19.01.2016р.(арк.справи 35-37).

Як вже зазначалося, рішенням від 03.09.2018р. господарський суд Житомирської області від-мовив у задоволенні позовних вимог.(арк.справи 95-97).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступ-не:

Предметом даного спору є стягнення пені, інфляційних та річних за договором поставки.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договору 19.12.2014р. між сторо-ронами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану ме-режу, оскільки момент передачі товару не співпадає з моментом оплати його вартості і взаємо-відносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 712, 714 ЦК України: коли одна сто-рона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу засто-совуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тому, в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання Відповідачем природного газу зу-мовлює виникнення у нього зобов’язання оплатити його вартість.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України – одностороння відмова від зобов’язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зо-бов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, стверджується матеріалами справи (Договором, актами прийому-передачі природного газу, актом звірки взаєморозрахунків) і не заперечується сторонами – вартість поставленого природного газу на загальну суму 1 840 004 грн. 11 коп., Відповідач оплатив з порушенням строків, передбачених Договором.

Враховуючи факт прострочення виконання зобов’язання Позивач нарахував 97 200 грн. 34 коп. пені 3 481 грн. 35 коп. інфляційних втрат та 5 078 грн. 04 коп. -3% річних за прострочення оп-лати вартості природного газу січня-квітня, жовтня-грудня 2015р. за загальний період з 17.02.2015 року по 19.01.2016р.(арк.справи 35-37).

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів приймає до уваги, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачан-ня і водовідведення за спожиті енергоносії» (надалі в тексті – Закон), який визначає комплекс орга-нізаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування тепло-постачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборго-ваності теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водо-постачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

На заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електрич-ної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річ-них не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, отже до набрання чинності цим Законом.(ч.3 ст.7 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 року №93 затверджено Порядок ве-дення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі – Порядок), який визначає меха-нізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підпри-ємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулю-вання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016р. заборгованості з різниці в тарифах, підт-верджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санк-цій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рі-шення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.

Водночас частиною третьою статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустой-ки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Зако-ном (тобто до 30.11.2016 року), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права надає колегії суддів підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини тре-тьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, чинність даної норми не пов’язується із включенням підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідо-мило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у межах своєї компетенції).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постановах: у справі №927/1152/ 16 від 07.02.2018р., у справі №904/11325/16 від 03.04.2018р., у справі №904/10747/16 від 06.04. 2018р., у справі №914/124/17 від 11.04.2018р., у справі №914/3118/16 від 24.04.2018р., у справі № 911/3945/16 від 26.04.2018р., у справі №908/3126/16 від 15.05.2018р., у справі №908/3125/16 від 23.05.2018р.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідно до розра-хунку позовних вимог за природний газ, отриманий у період 2015 року – Відповідач розрахувався в повному обсязі, а остаточний розрахунок провів 19.01.2016р.(арк.справи 39).

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим вис-новок господарського суду Житомирської області, що у Позивача відсутні підстави для стягнення 97 200 грн. 34 коп. пені, 3 481 грн. 35 коп. інфляційних втрат та 5 078 грн. 04 коп. -3% річних, на-рахованих на суму основної заборгованості з огляду на те, що до спірних правовідносин застосову-ються приписи Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопос-тачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водо-відведення за спожиті енергоносії», відповідно яких суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річ-них, стягнення яких є предметом спору у цій справі – підлягають списанню.

За таких обставин, колегія суддів вважає такими, що спростовуються встановленими фактич-ними обставинами справи і положеннями Закону доводи апеляційної скарги проте, що матеріали справи не містять доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у про-цедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є необґ-рунтованим.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов’язань Відпові-дача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задово-лення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов’язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуа-льного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компа-нія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Житомирської області від 03.09.2018р. у справі №906/572/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховно-го Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/572/18 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.