ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2019 р. Справа№ 910/7280/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Волошин В.М. довіреність № б/н від 08.01.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року

у справі № 910/7280/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінус"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ"

про стягнення 84 971,70 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінус" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 84 971,70 грн. (а.с. 6).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 позовні вимоги задоволено повністю (а.с.53-60).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "БТ-ДІ" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі № 910/7280/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в відмовити у задоволенні позову (а.с.78-82).

22 жовтня 2018 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "БТ-ДІ" у справі № 910/7280/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

23 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7280/18, розгляд апеляційної скарги ТОВ "БТ-ДІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 призначено на 27 листопада 2018 року.

20 листопада 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, для розгляду справи № 910/7280/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О.

27 листопада 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "БТ-ДІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі № 910/7280/18 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О. та призначено до розгляду на 08 січня 2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2019 року у зв'язку з перебування у відпустці судді Сулім В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду апеляційних скарг у справі №910/7280/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

08 січня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "БТ-ДІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі № 910/7280/18 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

У судовому засіданні 08 січня 2019 року представник ТОВ "Термінус" надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник ТОВ "БТ-ДІ" у судове засідання 08 січня 2019 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, що підтверджується розпискою про отримання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 р. у справі №910/7280/18, якою розгляд справи відбудеться 08.01.2018 р. (т.І, а.с. 127).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

03 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінус" перераховано грошові кошти на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ" в загальному розмірі 84971,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5713 від 03.06.2018 на суму 78 420,94 грн. із зазначенням призначення платежу: "оплата за суборенду згідно рах. №138 від 30.04.15 у т.ч. ПДВ 20% - 13070,16 грн" та № 5714 від 03.06.2018 на суму 6 550,76 грн. із зазначенням призначення платежу: "компенсація ком. Послуг згідно рах. № 147 від 30.04.15 у т.ч. ПДВ 20% -1091,79 грн." (а.с. 10, 11, 34).

Аналогічна інформація підтверджується також випискою по рахунку №7 з 04.06.2015 до 04.06.2015 (а.с. 14).

ТОВ "Термінус" направило ТОВ "БТ-ДІ" вимогу № 81 від 04.06.2018 про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 84 971,70 грн., що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 04.06.2018 (а.с. 12, 13).

Доказів надання відповіді, чи виконання вказаної вимоги - матеріали справи не містять.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаних у платіжних дорученнях рахунків відповідачем не виставлялося, а зобов'язання щодо здійснення вказаних у них платежів у позивача не існувало, отже, на думку позивача, ним безпідставно перераховано відповідачу кошти у розмірі 84 971,40 грн., а тому вони на підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Заперечуючи проти доводів позивача, відповідачем в процесі розгляду справи судом першої інстанції надано лист №16 від 25.05.2015 р., яким він повідомляє про зміну з 25.05.2015 р. своїх банківських реквізитів та просить оплату за послуги перерахувати тільки на зазначені у вказаному рахунку реквізити (а.с. 21).

На підтвердження направлення цього листа позивачу відповідач надав "опис вкладення у д/л на ім'я ТОВ "Термінус" куди 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Леніна, буд.67 з відміткою штампу "25.05".

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. На думку відповідача судом безпідставно відхилено доводи відповідача про направлення повідомлення щодо зміни банківських реквізитів, оскільки позивачем надано оригінал опису вкладення із відбитком поштового штемпелю. Судом не враховано, що у 2015 році місцезнаходженням позивача була адреса "22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Леніна, 67", що на думку відповідача підтверджується Актами про надання послуг №117, 142, 188, 193, 178. Вказані докази відповідач подає до апеляційної скарги, з огляду на те, що про місцезнаходження позивача за іншою адресою суд зазначив лише у оскаржуваному рішенні. Також апелянт зазначає, що з 05.06.2015 р., у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації, він не міг розпоряджатись розміщеними на його рахунку коштами та не набув на них прав. З посиланням на Указ Президента від 16.03.1995 №227/95 "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" визначено термін повернення помилково отриманих коштів - 5 днів, тому відповідач зазначає про він не є таким, що порушив строки повернення помилково перерахованих коштів. З посиланням на викладену у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №910/2603/17 правову позицію та те, що кошти перераховано 03.06.2015 р., відповідач зазначає, що останнім днем строку позовної давності є 03.06.2018 р., отже позивач звернувся до суду 04.06.2018 р. з пропуском строку позовної давності.

До апеляційної скарги відповідачем додано Акти надання послуг за Договором суборенди №22-10/13 від 22.10.2013 р.: №117 від 30.04.2015, №142 від 29.05.2015 р. у яких зазначено, що адресою позивача є "22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Леніна, 67" (а.с. 88-92).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що відповідачем не спростовано відсутності розрахункового документу, який підтверджує надання відповідачу послуги з відправлення поштового відправлення (листа зі зміною банківських реквізитів). Також позивач заперечував проти залучення долучених відповідачем до апеляційної скарги документів. Зазначає про правильність висновку суду першої інстанції про те, що зараховані 04.06.2015 р. кошти у цей день перейшли у його власність. Також позивач заперечував можливість застосування позовної давності з посиланням на те, що днем початку строку давності є 04.06.2015 р. (день зарахування коштів). Оскільки наведений відповідачем останній день строку 03.06.2018 припадає на вихідний день він переноситься на перший за ним робочий день, тобто 04.05.2015 р., а відповідно строк позовної давності не пропущено.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Доказів, які б підтверджували існування між сторонами договірних відносин суборенди на момент перерахування спірних коштів відповідачу, матеріали справи не містять, з огляду на що, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сплата коштів позивачем у розмірі 84 971,70 грн. відбулася помилково за відсутності для цього правової підстави, проте відповідачем вказаних коштів не повернуто.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання відповідача на лист про зміну банківських реквізитів, оскільки така обставина не спростовує безпідставного перерахування коштів відповідачу.

Також суд першої інстанції вірно зазначив про те, що поданий відповідачем опис вкладення у цінний лист на підтвердження надсилання вказаного повідомлення не відповідає вимогам оформлення поштових відправлень, визначених Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими Постановою КМУ № 270 від 05.03.2009, оскільки не містить номер поштового відправлення, а також про відсутність розрахункового документа, який би підтверджував надання послуги відділенням зв'язку.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність посилань суду першої інстанції на невірне зазначення адреси позивача у вказаному описі вкладення, колегія суддів зазначає, що надані разом з апеляційною скаргою документи достеменно не підтверджують того, що станом на момент складення листа №270 місцезнаходженням позивача була саме та адреса, що зазначена відповідачем в описі вкладення (22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Леніна, 67), відповідного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якому була б зазначена інша адреса ніж у доданому до позовної заяви витязі (22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. І.Мазепи, 49) - відповідачем не надано.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність аргументів відповідача про те, що він не набув права власності на зараховані на його рахунок грошові кошти позивача з огляду на наступне.

На підставі постанови Правління НБУ від 05.06.2015 № 358 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 114 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Національний Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким у ПАТ "Банк Національний Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію з 08.06.2015 до 07.09.2015 включно.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що спірну суму коштів перераховано позивачем відповідачу 03.06.2018, а зараховано на рахунок останнього 04.06.2018, тобто, ще до запровадження у ПАТ "Банк Національний Кредит" тимчасової адміністрації.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 38-39).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 ЦК України)

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч.1 ст.261 ЦК України)

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У матеріалах справи наявний адресований ТОВ "БТ-ДІ" та ПАТ "Банк Національний кредит" лист №87 від 04.06.2015, у якому викладено прохання повернути платежі в сумі 78420,94 грн. та 6550,76 грн., зараховані на рахунок 2001, як помилково відправлені кошти від 03.06.2015 (а.с. 42).

У даному випадку початок перебігу позовної давності щодо стягнення спірної суми кошів має визначатись за правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Враховуючи лист ТОВ "Термінус" №87 від 04.06.2015 до ПАТ "Банк Національний Кредит", суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач дізнався про порушення свого права саме 04.06.2015, тобто позивач мав право звернутися зі вказаним позовом протягом загального строку позовної давності до 04.06.2018.

Отже останнім днем строку позовної давності було 03.06.2018 р., яке припало на неділю.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з указаним позовом 04.06.2018 р. колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем загальний строк позовної давності не пропущено, оскільки позов подано в його останній день.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі №910/7280/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "БТ-ДІ".

4. Справу №910/7280/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун

Дата складення повного тексту - 10.01.2019 р.