ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Справа№ 910/6073/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Столичні Будинки»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018

у справі № 910/6073/18 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Приватного підприємства «Столичні Будинки»

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білицька,18»

про стягнення 82 935,01 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Столичні будинки» (надалі - ПП «Столичні будинки», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білицька, 18» (надалі - ОСББ «Білицька, 18», відповідач) про стягнення 82 935,01 грн, з яких 51 848,06 грн заборгованості, 24 559,01 грн інфляційних втрат та 6 527,94 грн 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.01.2015 (надалі також - договір від 27.01.2015) щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг за період з 01.03.2015 по 01.05.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/6073/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що відповідач своє зобов'язання з оплати наданих послуг виконав, здійснивши оплату у сумі 133 084,14 грн на виконання умов договору від 15.10.2015 та договору від 27.01.2015, у зв'язку з чим будь-які зобов'язання відповідача за останнім є припиненими, а відтак, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення основного боргу, а також вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які є похідними.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПП «Столичні Будинки» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував на те, що судом не було досліджено жодного бухгалтерського документу, наданого розрахунку ціни позову та доданих до позовної заяви підписаних актів виконаних робіт, а також претензій, які направлялися відповідачеві після сплати останнім 133 084,14 грн, з яких вбачається, що за ОСББ «Білицька, 18» залишилась заборгованість у розмірі 89 184,22 грн (з урахуванням 3% річних та інфляційних); договір від 15.10.2015 було укладено з метою погашення заборгованості позивача перед НАК «Нафтогаз України» та такий договір не є додатковою угодою про погашення заборгованості саме по договору від 27.01.2015; в оскаржуваному рішенні, як і у відзиві на позовну заяву неправильно викладено пункт 4 договору від 15.10.2015; зазначення відповідачем в призначенні платежу платіжного доручення про повну оплату послуг за договором не може підтверджувати оплату послуг у повному обсязі; останній платіж за договором від 27.01.2015 було здійснено відповідачем 15.10.2015, що свідчить про визнання ним свого боргу, у зв'язку з чим позивачем було подано позовну заяву в межах строків позовної давності.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач наголошував на безпідставності доводів апелянта про наявність заборгованості ОСББ «Білицька, 18» перед ПП «Столичні будинки» після повної оплати послуг з опалення та ГРВ за договором від 27.01.2015 та договором від 15.10.2015; станом на дату укладення договору від 15.10.2015 заборгованість відповідача за договором від 27.01.2015 становила 89 184,22 грн, яка включала в себе заборгованість за спірний період з 01.03.2015 по 01.05.2015; договір від 15.10.2015 не містить посилань на існування у відповідача заборгованості за договором від 27.01.2015 понад суму, яка визначена сторонами; посилання позивача на ту обставину, що за договором від 15.10.2015 погашалась заборгованість ПП «Столичні будинки» перед НАК «Нафтогаз України» не спростовує встановленого судом та не виключає погашення заборгованості відповідача перед позивачем.

У зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Актом прийняття-передачі судових справ від 03.10.2018, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 №475, справу №910/6073/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 апеляційну скаргу ПП «Столичні Будинки» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 поновлено ПП «Столичні Будинки» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/6073/18, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду на 10.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018, у порядку ст. 216 ГПК України, у розгляді справи №910/6073/18 було оголошено перерву до 14.01.2019.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 27.01.2015 між ПП «Столичні будинки» (у тексті договору - виконавець) та ОСББ «Білицька, 18» (у тексті договору - замовник) було укладено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення (надалі - договір від 27.01.2015), згідно з п. 1 якого позивач зобов'язується своєчасно надавати відповідачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, а відповідач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, що діють відповідно до нормативно-правових актів прийнятих у законодавчо визначеному порядку державними компетентними органами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 31 договору від 27.01.2015 останній укладено на опалювальний сезон 2014-2015 і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

У подальшому сторонами вносились зміни до договору від 27.01.2015 шляхом укладення додаткової угоди №1 від 27.01.2015, додаткової угоди №2 від 27.01.2015, додаткової угоди №3 від 27.01.2015.

Так, зокрема, у п.п. 9-11 додаткової угоди №1 від 27.01.2015 сторони погодили, що споживач зобов'язаний оплатити виконавцю вартість послуг опалення за період листопад 2014 року, грудень 2014 року та січень 2015 року у розмірі, що буде зазначений у рахунках на оплату у строк до 31.01.2015, до 13.02.2015 та до 25.02.2015 відповідно.

15.10.2015 між ПП «Столичні будинки» (у тексті договору - Сторона-1) та ОСББ «Білицька, 18» (у тексті договору - Сторона-2) було укладено договір (надалі - договір від 15.10.2015), відповідно до п. 1. та п. 1.1. якого сторони домовились, що заборгованість ПП «Столичні будинки», яка виникла перед НАК «Нафтогаз» згідно договору №2208/15-ТЕ-41 у розмірі 176 984,07 грн буде погашена у наступному порядку: ОСББ «Білицька, 18» 15.10.2015 перераховує на поточний рахунок ПП «Столичні будинки» грошову суму в розмірі 133 084,14 грн, з яких: 89 184,22 грн - заборгованість ОСББ «Білицька 18» перед ПП «Столичні будинки» згідно Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.01.2015 та 43 899,91 грн - борги мешканців будинку №18 по вул. Білицька, 18.

Згідно з пунктом 4 договору від 15.10.2015 сторони погодили, що після виконання положень пункту 1.1. цього договору зобов'язання, згідно Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.01.2015 припинені.

Як стверджує позивач, ПП «Столичні будинки» виконало взяті на себе зобов'язання щодо надання послуг за договором від 27.01.2015, однак, відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг за період з 01.03.2015 по 01.05.2015, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з ОСББ «Білицька, 18» заборгованості, а також нарахованих на неї інфляційних втрат та 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Місцевий господарський суд, даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ПП «Столичні будинки» та ОСББ «Білицька, 18» Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.01.2015 було спрямоване на отримання останнім таких послуг та одночасного обов'язку із здійснення їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 7, 9 договору від 27.01.2015 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач взяті на себе зобов'язання за договором щодо надання послуг виконав, однак, відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за договором щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг за період з 01.03.2015 по 01.05.2015, у зв'язку із чим у останнього утворилась заборгованість у сумі 51 848,06 грн.

Водночас, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність у відповідача заборгованості за період з 01.03.2015 по 01.05.2015 у сумі 51 848,06 грн, з огляду на те, що такий розмір заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами.

Так, з виписки по рахунку відповідача вбачається, що 15.10.2015 ОСББ «Білицька, 18» перерахувало на рахунок ПП «Столичні будинки» грошові кошти у сумі 133 084,14 грн із зазначенням призначення платежу: «повна оплата послуг з опалення та ГРВ за договором від 27.01.2015 та договором від 15.10.2015» (а.с. 61).

За твердженням апелянта, наявність заборгованості відповідача після сплати ним 15.10.2015 суми у розмірі 133 084,14 грн підтверджується наданим ним розрахунком до позовної заяви та підписаними актами виконаних робіт.

Відповідно до наданого розрахунку ціни позову заборгованість у розмірі 51 848,06 грн визначена з урахуванням проведених відповідачем оплат 15.10.2015 на загальну суму 133 084,14 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що частина наданих позивачем актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не підписані зі сторони замовника (а.с. 49, 51, 53, 55), акт №ОУ-0000011 від 30.11.2014 містить виправлення у вартості наданих послуг, при цьому, таке виправлення не відображено у розрахунку ціни позову, а крім того, частина актів надана за період, який не охоплюється дією ані самого договору від 27.01.2015, ані додатковими угодами до нього, а саме, акти від 21.07.2014 (а.с. 53, 55).

Жодних обґрунтованих пояснень щодо не підписання замовником вказаних актів та необхідності вважати отриманими відповідачем послуги за такими актами позивачем суду не надано.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено, зокрема, претензій, які неодноразово направлялися відповідачеві та які, на його переконання, свідчать про те, що після сплати відповідачем 15.10.2015 суми у розмірі 133 084,14 грн за останнім залишилась заборгованість у розмірі 89 184,22 грн (з урахуванням 3% річних та інфляційних).

Разом з тим, колегія суддів такі доводи апелянта відхиляє, оскільки матеріали справи не містять ані претензій, ані рахунків на сплату, які б направлялись/виставлялись відповідачеві після 15.10.2015.

Крім того, враховуючи, що у договорі від 15.10.2015 сторони погодили, що ОСББ «Білицька, 18» 15.10.2015 перераховує на поточний рахунок ПП «Столичні будинки» грошову суму в розмірі 133 084,14 грн, з яких, зокрема, 89 184,22 грн - заборгованість ОСББ «Білицька 18» перед ПП «Столичні будинки» згідно договору від 27.01.2015, суд першої інстанції правомірно зазначив, що станом на дату укладення вказаного договору заборгованість відповідача за договором від 27.01.2015 становила 89 184,22 грн, а отже включала в себе і заборгованість за спірний період з 01.03.2015 по 01.05.2015, яка є предметом спору у даній справі.

При цьому, будь-яких посилань на існування у відповідача станом на 15.10.2015 суми заборгованості за договором від 27.01.2015 понад визначену у договорі від 15.10.2015, останній не містить.

Пунктом 4 договору від 15.10.2015 сторони погодили, що після виконання стороною-1 положень пункту 1.1. цього договору зобов'язання згідно договору від 27.01.2015 припинені.

Доводи апелянта про те, що судом в оскаржуваному рішенні, як і відповідачем у відзиві на позовну заяву неправильно викладено пункт 4 договору від 15.10.2015, а саме, не зазначено, що саме після виконання стороною-1 (ПП «Столичні будинки») положень пункту 1.1. цього договору зобов'язання згідно договору від 27.01.2015 припинені, колегія суддів відхиляє, оскільки у п. 1.1 вказаного договору мова йде саме про зобов'язання сторони-2 - ОСББ «Білицька, 18» щодо перерахування коштів.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСББ «Білицька, 18» у повному обсязі виконало свої зобов'язання за Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 27.01.2015 щодо оплати наданих послуг, в тому числі за спірний період з 01.03.2015 по 01.05.2015, сплативши заборгованість на виконання умов договору від 15.10.2015.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно відхилено посилання позивача на те, що договором від 15.10.2015 погашалась заборгованість ПП «Столичні будинки» перед НАК «Нафтогаз», оскільки дані обставини не є взаємовиключними.

Також, умови договору від 15.10.2015 свідчать, що ОСББ «Білицька, 18» погашає свою заборгованість перед ПП «Столичні будинки» в сумі 176 984,07 грн, яку останнє спрямовує на погашення власної заборгованості перед НАК «Нафтогаз».

Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідач своє зобов'язання з оплати наданих послуг виконав, здійснивши оплату в сумі 133 084,14 грн на виконання умов договору від 15.10.2015 та договору від 27.01.2015.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги законодавства, з огляду на те, що позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження факту наявності заборгованості ОСББ «Білицька, 18» перед ПП «Столичні будинки», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 51 848,06 грн, а також про стягнення інфляційних втрат у сумі 24 559,01 грн та 3% річних у сумі 6 527,94 грн, оскільки такі вимоги є похідними від стягнення основного боргу та у зв'язку з тим, що договором від 15.10.2015 будь-які зобов'язання відповідача згідно договору від 27.01.2015 є припинені після сплати 133 084,14 грн.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та застосування наслідків такого спливу до заявлених останнім позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом вказаної норми позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на встановлення обставин відсутності порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ПП «Столичні будинки» до ОСББ «Білицька, 18», з підстав його необґрунтованості, не застосовуючи при цьому позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з приписами ч. 1-3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/6073/18 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ПП «Столичні будинки» - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Столичні Будинки» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/6073/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі № 910/6073/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6073/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.01.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська