СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Справа № 922/2300/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - Саєнко І.М. - на підставі договору про надання професійної правничої допомоги в господарському процесі №1/18 від 16.06.2018р.; довіреності від 05.01.2018р. та Ордеру Серії ДП №51/000033 від 17.06.2018р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000", м.Дніпро, (вх. №1075 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 (суддя Прохоров С.А., ухвалене в м. Харків о 12:09год., повний текст рішення складено 16.10.2018р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000", м.Дніпро,

до відповідача: Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", м. Харків,

про стягнення коштів в розмірі 79027,03грн.,

ВСТАНОВИЛА:

17.08.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" заборгованість за отриманий товар в сумі 67744,20грн., 3% річних в сумі 768,72грн., інфляційні у розмірі 1771,88грн. та пеню в сумі 8712,23грн.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилався на те, що 27.02.2018р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №3/18-205, позивач зазначав, що ним було передано відповідачу на підставі видаткової накладної №1107 від 05.03.2018р. і довіреності №339 від 02.03.2018р. на отримання від ТОВ "РИМ 2000" цінностей по рахунку №1552585 товар (БФП (копір-принтер-сканер) А4, ч/б Саnon MF 3010 на суму 67774,20 грн., проте відповідач оплату його вартості не здійснив, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача суми судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762,00грн. та 18177,53грн. витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 задоволено частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" до Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД"; стягнуто з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рим 2000" 3% річних у розмірі 746,53грн., інфляційні в сумі 542,19грн., пеню в сумі 8490,80грн.; відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних в сумі 22,19грн., інфляційних у розмірі 1229,69грн., пені в сумі 221,43грн. та основної заборгованості в сумі 10000,00грн.; закрито провадження у справі в частині позовних вимог в розмірі основного боргу в сумі 57774,20грн.; стягнуто з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рим 2000" 1013,30грн.; стягнуто з Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рим 2000" 5000,00грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим що, під час розгляду справи було встановлено, що на момент звернення позивача до суду з позовною заявою - 16.08.2018р. заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становила 57774,20грн., та була сплачена відповідачем після звернення позивача до суду, у зв'язку із чим, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, господарським судом першої інстанції було здійснено перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій, які складаються з 3% річних в сумі 768,72грн., інфляційних у розмірі 1771,88грн. та пеню в сумі 8712,23грн. Судом першої інстанції встановлено, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: 3% річних у розмірі 746,53грн., інфляційні в сумі 542,19грн., пеню в сумі 8490,80грн.

Крім того, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів, а також з урахуванням поданого відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що заявлена представником позивача сума витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, у зв'язку із чим дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача до 5000,00грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10538,47грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвоката в господарському процесі суду першої інстанції; 11000,00грн. судових витрат, пов'язаних з надання правової допомоги адвоката у господарському процесі суду апеляційної інстанції; 2643,00грн. суму судового збору за подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18. В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаного клопотання апелянт посилається не те, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано його представником лише 23.10.2018р., що підтверджується роздруківкою з веб-сайту ПАТ "Укрпошта" доданою до апеляційної скарги, отже апелянту був необхідний додатковий час для підготовки апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного судового рішення дійшов до передчасного висновку щодо часткового відшкодування витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги в сумі 5000,00грн. Зокрема, апелянт наголошує на тому, що господарським судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доказам, наданим представником позивача на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" на рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18; встановлено відповідачу строк до 19.12.2018р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; призначено справу до розгляду на 09.01.2019р. о 10:00год.; засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, каб. №105; зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18.

17.12.2018р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2436), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000", рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 залишити без змін.

29.12.2018р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№2865), в якому просить суд рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10538,47грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвоката в господарському процесі суду першої інстанції; 11000,00грн. судових витрат, пов'язаних з надання правової допомоги адвоката у господарському процесі суду апеляційної інстанції; 2643,00грн. суму судового збору за подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Крім того, апелянт просить долучити до матеріалів справи оригінал детального опису (обліку) обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних відповідних робіт та витраченого часу на виконання умов договору на професійну правничу допомогу в господарському процесі №1/18 від 17.06.2018р. (станом на 26.12.2018р.); оригінал обліку витрат, понесених адвокатом, пов'язаних з позовом ТОВ "РИМ 2000" до ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (станом на 26.12.2018р.); копію опису в цінний лист №750 та фіскального чеку від 08.11.2018р. на суму 24,00грн.; копію опису в цінний лист №768 та фіскального чеку від 09.11.2018р. на суму 24,00грн.; копію звіту про відрядження від 09.10.2018р., відрядного посвідчення від 07.10.2018р. та трьох фіскальних чеків на суми:188,49грн., 180,23грн., 45,00грн.; копію звіту про відрядження від 12.10.2018р., відрядного посвідчення від 10.10.2018р. та трьох фіскальних чеків на суми:188,49грн., 180,21грн., 45,00грн.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р., у зв'язку із відпусткою судді Гези Т.Д. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

09.01.2019р. засобами електронного зв'язку відповідачем направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні. проте, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складено акт від 09.01.2019р. №13-42/11.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013р. №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних.

Враховуючи ту обставину, що клопотання відповідача надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.01.2019р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10538,47грн. судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги адвоката в господарському процесі суду першої інстанції; 11000,00грн. судових витрат, пов'язаних з надання правової допомоги адвоката у господарському процесі суду апеляційної інстанції; 2643,00грн. суму судового збору за подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що апелянт оскаржує рішення місцевого господарського суду лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то вказане рішення в іншій частині у відповідності до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" (надалі - замовник) та адвокатом Наєнко Іваном Максимовичем (надалі - виконавець), було укладено договір про надання професійної правничої допомоги в господарському процесі №1/18 (надалі - договір т.1 а.с.41-46), відповідно до умов якого предметом договору є надання правничої допомоги в господарському процесі з питання стягнення заборгованості, що утворилась у відповідності до договору купівлі - продажу №3/18-205 від 27.02.2018р. укладеного між ТОВ "РИМ 2000" та Державним підприємством "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 3.3. договору сторонами було визначено, що перелік надання конкретних видів правової допомоги, що надаються виконавцем, залежить від стадії господарського процесу, зазначених в пунктах 4.2.1., 4.3.1. та 4.4.1. цього договору:

- досудового врегулювання господарського спору (при умові, якщо "договором купівлі - продажу №3/18-205 від 27.02.2018р. укладеним між ТОВ "РИМ 2000" та Державним підприємством "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" передбачений такий захід врегулювання господарського спору) та господарського процесу, пов'язаного з судами:

- першої інстанції - господарського суду Харківської області (пункт 4.2.1);

- апеляційної інстанції - Харківський апеляційний господарський суд (пункт 4.3.1.);

- касаційної інстанції - Касаційний господарський суд Верховного Суду (пункт 4.4.1.).

Відповідно до пункту 3.4. договору, обов'язки виконавця перед замовником вважаються повністю виконаними моментом досудового врегулювання господарської спору (при умові, якщо "договором купівлі-продажу №3/18-205 від 27 лютого 2018р. ", укладеного між ТОВ "РИМ 2000" та ДП "ХМЗ "ФЕД" передбачений такий захід врегулювання господарського спору), або ухваленням (постановленням судового рішення за оплачену замовником судову інстанцію (першу, апеляційну, касаційну), або укладення мирової угоди, затвердженої судом першої інстанції, або залишення позовної заяви розгляду.

Пунктом 4.2.2. договору сторони погодили, що за падання правової допомоги на стадії досудового врегулювання господарського спору (пунктом 7.1. договору передбачений такий захід врегулювання господарського спору) та господарською процесу, пов'язаного з судом першої інстанції, замовник оплачує виконавцю прогресивну процентну ставку в розмірі 22,5% від суми складових для обчислення розрахунку розміру вартості правової допомоги в господарському, яка на момент укладення цього договору становить 18177,53грн.

Протягом суми робочих днів після закінчення відповідної стадії господарського процесу: досудового врегулювання господарського спору (при умові, якщо договором передбачений такий захід врегулювання господарського спору) і/або в господарського суду першої інстанції, апеляційної або касаційної інстанції, зазначених в пунктах 4.2.1., 4.3.1, 4.4.1 цього договору сторони зобов'язані підписати акт виконаних робіт. Акт виконаних робіт в двох екземплярах виготовляється виконавцем після чого передається на підпис замовнику. Замовник протягом трьох робочих днів зобов'язаний підписати отримані екземпляри актів виконаних робіт та один з них повернути виконавцю. У випадку не підписання, або неповернення замовником Акту виконаних робіт у зазначений термін, він вважається сторонами (узгодженим) підписаним.

Судова колегія зазначає, що питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульовано нормами чинного Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин п'ятої і шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, однією з необхідних умов відшкодування судових витрат є встановлення такої обставини як їх фактичне понесення заявником.

Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судова колегія також зауважує, що судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у статтях 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 18177,53грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем було долучено до матеріалів справи: копію договору про надання професійної правничої допомоги в господарському процесі №1/18 від 17.06.2018р., укладеного між ТОВ "РИМ 2000" та адвокатом Саєнко І.М., обліки обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та витраченого часу на виконання умов договору на професій правничу допомогу в господарському процесі від 17.06.2018р. №1/18, копію обліку додаткових витрат, понесених адвокатом, пов'язаних з позовом ТОВ "РИМ 2000" до ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", копію Свідоцтва за №0610, виданого 16.10.1995р. гр. Саєнко І.М. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги №51/000033, копію довіреності на представника від 05.01.2018р., копію платіжного доручення № 2323 від 02.08.2018 на суму 18177,53грн. про сплату позивачем адвокатських послуг (т.1 а.с.41-55,66-68,97-98).

05.09.2018р. відповідачем було подано до місцевого господарського суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (вх.№25737), в якому просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу представника позивача адвоката Саєнко Івана Максимовича, заявлену в сумі 18778,53грн., до 800,00грн. (т.1 а.с.75-81).

За результатами дослідження зазначених доказів, а також з урахуванням поданого відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, та прийняв рішення про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача до 5000,00грн.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар в сумі 67744,20грн., 3% річних в сумі 768,72грн., інфляційних у розмірі 1771,88грн. та пені в сумі 8712,23грн. за договором купівлі-продажу №3/18-205 від 27.02.2018р.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилався на те, що 27.02.2018р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №3/18-205, позивач зазначав, що ним було передано відповідачу на підставі видаткової накладної №1107 від 05.03.2018р. і довіреності №339 від 02.03.2018р. на отримання від ТОВ "РИМ 2000" цінностей по рахунку №1552585 товар (БФП (копір-принтер-сканер) А4, ч/б Саnon MF 3010 на суму 67774,20 грн., проте відповідач оплату його вартості не здійснив, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі одного договору та однієї накладної за якою поставлено товар.

При прийнятті позовної заяви до провадження, місцевим господарським судом було визнано за доцільне здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки за своїми ознаками позов є малозначним.

Досліджуючи надані представником позивача до матеріалів справи докази обліку обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та витраченого часу на виконання умов договору на професійну правничу допомогу в господарському процесі від 17.06.2018р. №1/18, а також копію обліку додаткових витрат, понесених адвокатом, пов'язаних з позовом ТОВ "РИМ 2000" до ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що види виконаних робіт та кількість витраченого часу на їх виконання викликають сумнів у їх достовірності, а окремі позиції свідчать про невідповідність наданої адвокатом інформації.

Зокрема, позиція 2 та 4 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 1 від 17.06.2018 року містить такий вид виконаних робіт, як пошук аналогічних справ в мережі Інтернет та Єдиному державному реєстрі судових рішень, здійснення правового аналізу чинної законодавчо- правової бази та судової практики стосовно предмета договору купівлі- продажу.

З урахуванням тих обставин, що спір у даній справі виник між сторонами на підставі одного договору та однієї накладної за якою було поставлено товар, а також враховуючи незначну складність справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що виконані адвокатом роботи (надані послуги) не є юридично складними, та не потребують значного обсягу часу та не містять аналітичних складових.

На обсяг юридичних витрат на ведення судової справи впливає складність справи, правова позиція, обсяг наявних доказів та доказів, які необхідно додатково отримати, а також можлива тривалість процесу, дії процесуальних опонентів, третіх сторін у процесі.

Проте, у справі, що розглядається, зокрема, відсутні необхідність для адвоката здобувати додаткові докази.

Крім того, згідно позиції 3 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 1 від 17.06.2018 року, на складання та комп'ютерний набір Договору про надання правничої допомоги в господарському процесі адвокатом було витрачено 5 годин 12.06.2018року, згідно позицій 4 та 5 Додатку адвокат продовжив складання даного Договору в межах 6 (шести) годин 13.06.2018року та 5 (п'яти) годин 14.06.2018року поспіль, згодом, 17.06.2018 року (позиція 7) ще вносилися поправки та доповнення до Договору протягом 1 (однієї) години.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що складання (протягом п'яти днів, з використанням 17 годин часу) Договору про надання професійної правничої допомоги не є наданням професійної правничої допомоги у судовій справі у розумінні господарського процесуального законодавства та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім того, представником позивача на підтвердження обсягу виконаних робіт не було надано до місцевого господарського суду акту виконаних робіт, складення якого є обов'язковим у відповідності до пункту 4.11. договору.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, у разі наявності заперечень останнього щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проаналізувавши висновки суду першої інстанції в частині витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що господарським судом обґрунтовано та правомірно було оцінено витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на надання відповідних послуг, а тому колегія погоджується з висновком суду про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010)

Питання справедливості розгляду не обов'язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на них та спростовуються наведеними вище положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", у зв'язку з чим відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Також, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то згідно з статтею 126 Господарського процесуального кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 11000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РИМ 2000" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.10.2018р. у справі №922/2300/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко