ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 911/2331/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 24.10.2018

суддя Антонова В.М.

за позовом першого заступника прокурора Київської області, м. Київ в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Грінінвест", м. Ірпінь, Київська обл.

про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області (надалі-прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (надалі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Грінінвест" (надалі-відповідач) про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що набути права приватної власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення із земель державної та комунальної власності не могла жодна юридична чи фізична особа, в тому числі й відповідач. Натомість останній набув таке право власності у спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.ст. 16, 388 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2018 у справі № 911/2331/18 вищевказану позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з недоведеністю прокурором підстав для представництва інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у позові про витребування на користь держави земельної ділянки, яка є об'єктом спору в даній справі.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, перший заступник прокурора Київської області (надалі - скаржник, прокурор) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу № 911/2331/18 на розгляд до Господарського суду Київської області.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було невірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також порушено норми процесуального права, зокрема, ст. 86, п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування оскаржуваної прокурором ухвали відповідно до ст.ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що у позові чітко, вмотивовано та наведено підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах. При цьому поза увагою суду залишилося те, що право прокурора на здійснення представництва у суді інтересів держави гарантовано Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Сторони відзиви на апеляційну скаргу не подали, проте відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 24.10.2018 у справі № 911/2331/18 було залишено без руху.

11.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від першого заступника прокурора Київської області надійшли документи на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі № 911/2331/18 з додатком.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

В ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 було задоволено клопотання першого заступника прокурора Київської області та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 24.10.2018 у справі № 911/2331/18. Відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2331/18 та вирішено здійснювати розгляд вищевказаної апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Як вже зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, перший заступник прокурора Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до товариства з обмеженою відповідальністю "Грінінвест" про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги незаконним набуттям відповідачем права власності на спірну земельну ділянку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2018 у справі № 911/2331/18 вищевказану позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Місцевий господарський суд в своїй ухвалі наголосив на тому, що в позовних матеріалах, окрім іншого, відсутні належні докази в підтвердження наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає як вимогам чинного законодавства, так і наданим суду матеріалам, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Вимоги щодо оформлення позовної заяви наведені в ст. 162 ГПК України, в якій, серед іншого, передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна, зокрема, містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Подаючи позов, прокурор, зокрема, посилався на норми ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", згідно з якою представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав для здійснення представництва першим заступником прокурора Київської області Грабець І. інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у даній справі, до позовних матеріалів було долучено лист Генеральної прокуратури України від 01.06.2018 № 05/1-254вих.-18, адресований прокурору Київської області Чібісову Д.О., щодо можливості пред'явлення в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України 25 позовів до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ "Білдгрупінвест" та ТОВ "Грінінвест", треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк "Голосіївський", про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Проте, іншим листом від 27.03.2018 № 05/2-365вих-18, адресованим Кабінету Міністрів України, який датований раніше, ніж надано доручення Генеральної прокуратури України від 01.06.2018 № 05/1-254вих.-18, прокуратура Київської області повідомила, що нею підготовлено з метою звернення до суду для захисту прав держави в особі Кабінету Міністрів України вже 31 позовну заяву, що на 6 позовних заяв більше від тієї кількості, на яку пізніше було надано згоду Генеральною прокуратурою України. При цьому, прокуратура Київської області в процесі розгляду справи не пред'явила суду додаткового доручення Генеральної прокуратури України на пред'явлення до суду від імені держави в особі Кабінету Міністрів України погоджених нею вищевказаних 6 позовів.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своїй ухвалі, жоден з вищевказаних листів не містить додатків до них, з яких можна було б встановити перелік об'єктів (земельних ділянок з кадастровими номерами тощо) щодо яких прокуратура планує пред'явити позови до суду з метою повернення земельних ділянок у державну власність, що сприяло б їх ідентифікації відносно поданих прокуратурою до суду позовів.

Така невідповідність кількості підготовлених для подання до суду та кількості погоджених Генеральною прокуратурою України позовних заяв, спрямованих на захист інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, та відсутність доказів в підтвердження того, що саме стосовно конкретної земельної ділянки, щодо якої було надано доручення Генеральної прокуратури України, прокуратурою Київської області було подано до суду позовну заяву про її витребування від відповідача, не дозволяє в повній мірі стверджувати про доведеність прокурором при зверненні до суду з даним позовом наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у спорі про витребування на користь держави спірної земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:040:0055, що розташована в смт. Коцюбинське Київської області по вул. Райдужній, 11.

Як уже зазначалося вище в ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прямо вказано про те, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Оскільки в даному випадку прокурором не підтверджено підстав для здійснення представництва першим заступником прокурора Київської області Грабець І. інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у позові про витребування на користь держави земельної ділянки, яка є об'єктом спору в даній справі, позовні матеріали підлягають поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції враховано посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ним у позові чітко, вмотивовано та наведено підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах. Окрім того, право прокурора на здійснення представництва у суді інтересів держави гарантовано Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наявність права на представництво не позбавляє прокурора необхідності виконувати обов'язок щодо підтвердження підстав здійснення такого представництва, чого в даному випадку зроблено не було.

Решта доводів апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст.ст. 78, 79 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні у справі матеріали та пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно застосовано п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 174, 129, 240, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 17.12.2018 у справі № 911/2331/18 залишити без змін.

2. Справу № 911/2331/18 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 15.01.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська