ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/9047/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кохненка Сергія Яковича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р., м. Київ (повний текст складено 25.09.2018р.) у справі №910/9047/17 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця Кохненка Сергія Яковича

про стягнення 12297,64 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за оренду приміщення у сумі 12297,64 грн, з яких: основний борг у сумі 11370,78 грн, інфляційні втрати у сумі 750,39 грн та 3% річних у сумі 176,47 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем зобов'язань з оплати орендних платежів за період з 19.10.2017р. по 01.12.2017р. за договором №689 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 19.10.2017р.

1.3. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов до суду не подав.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 19.10.2017р. між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Відповідачем та Позивачем було укладено договір №689 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до пункту 1.1. якого Солом'янська районна в місті Києві державною адміністрацією передає, а Відповідач приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 81/83 для розміщення дитячої молочної кухні.

Згідно з п.2.1. договору об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 65,9 кв.м, у т.ч. - цоколь - 65,9 кв.м, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (додаток №1 до договору).

Відповідно до п.2.2. договору сторони погодили, що вартість об'єкта згідно із затвердженим актом оцінки майна або висновком про вартість майна станом на 31.03.2017р. становить за 1 кв.м. - 16130,50 грн, всього 1063000,00 без урахування ПДВ.

Відповідно до п.3.1. договору орендна плата визначена за результатами конкурсу, затвердженими протоколом постійної діючої конкурсної комісії при СРДА від 06.10.2017р. №16, і становить без ПДВ: 136,57 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає базовий місяць розрахунку 9000,00 грн.

Згідно з п.3.2. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно з п.3.3. договору у разі користування об'єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п.3.4. договору визначено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з п.3.5. договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Відповідачем разом з орендною платою.

Відповідно до п.3.6. договору орендна плата сплачується Відповідачем на рахунок Позивача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно з п.3.7. договору орендна плата сплачується Відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності Відповідача щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Відповідно до п.4.2.3. договору Відповідач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі.

Згідно з п.6.2. договору у випадку примусового стягнення орендної плати та інших платежів у порядку, встановленому законодавством України, з Відповідача також стягуються у повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням.

Згідно з п.9.1. договору строк дії договору встановлено з 19.10.2017р. до 18.10.2020р.

2.2. Згідно із додатком №3 до договору розмір місячної орендної плати запропонованої учасником конкурсу становить 9000,00 грн. Розмір місячної плати за наступний місяць розраховується шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

2.3. 19.10.2017р. між Позивачем та Відповідачем було складено акт приймання-передачі об'єкта оренди, відповідно до якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в орендне користування згідно з договором оренди від 19.10.2017р. №689 приміщення, що розташоване в цоколі за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 81/83, та перебуває на балансі Позивача, загальною площею 65,9 кв.м.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 11370,78 грн основного боргу, 750,39 грн інфляційних втрат та 176,47 грн 3% річних, витрат по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що всупереч умовам договору №689 від 19.10.2017р. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед Позивачем. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що оскільки факт прострочення Відповідачем грошового зобов'язання встановлений судом та по суті Відповідачем не спростований, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з Позивача витрати на правничу допомогу у сумі 12000,00 грн.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого суду Відповідач отримав не прошите та не скріплене належним чином, тому таке рішення незаконне та не має породжувати жодних наслідків.

Відповідач стверджує, що судом не враховано, що Позивачем не надано до матеріалів справи документів щодо організації конкурсу Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією на право укладення договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, оскільки розпоряджатися таким майном має право лише Київська міська рада та її виконавчий орган Київська міська державна адміністрація, а тому конкурс є нікчемним та недійсним, до того ж не проведений на майданчику «Прозорро».

На думку Відповідача, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" не є належним Позивачем у даній справі, оскільки договір укладено з Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією як орендодавцем, а не з Позивачем.

Відповідач зазначає, що відповідно до договору оренди Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація як орендодавець мала передати об'єкт оренди, проте вказана установа не передавала Відповідачу об'єкт оренди, у зв'язку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Відповідач звертає увагу на те, що місцевим судом невірно зроблено розрахунок періоду, за який стягнуто інфляційні втрати та 3% річних. При цьому, місцевий суд не врахував пропуску строку позовної давності щодо стягнення пені.

На думку Відповідача, Позивачем не подано суду акту звірки взаєморозрахунків, який би свідчив про безспірність вимог Позивача, з огляду на що місцевий суд дійшов невірного висновку щодо наявності заборгованості у Відповідача перед Позивачем.

Відповідач вказує, що місцевий суд не врахував, що Відповідач є пенсіонером-інвалідом 2 групи загального захворювання опорно-рухового апарату і з останнього не стягується судовий збір.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 09.11.2018р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача та вирішено здійснити перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.3. Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

7.4. Згідно з ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

7.5. Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією, Відповідачем та Позивачем було укладено договір №689 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 19.10.2017р., на виконання якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 81/83 для розміщення дитячої молочної кухні, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди від 19.10.2017р.

Проте у встановлений п.3.7 договору строк Відповідач не здійснив орендні платежі у листопаді 2017р., внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість у сумі 11370,78 грн.

8.3. Відповідач стверджує, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що Позивачем не надано до матеріалів справи документів щодо організації конкурсу Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією на право укладення договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, оскільки розпоряджатися таким майном має право лише Київська міська рада та її виконавчий орган Київська міська державна адміністрація, а тому конкурс є нікчемним та недійсним, до того ж не проведений на майданчику «Прозорро».

Апеляційний суд зазначає, що наведені Відповідачем доводи не є підставою в розумінні ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України для визнання нікчемним конкурсу на право укладення договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, за результатами якого укладено договір №689 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 19.10.2017р.

Крім того, Відповідачем не подано суду доказів визнання недійсними договору №689 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 19.10.2017р. чи конкурсу, за результатами якого укладено такий договір, а тому апеляційний суд приходить до висновку про правомірність таких правочинів, що відповідає ст.204 Цивільного кодексу України.

8.4. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" не є належним Позивачем у даній справі, оскільки договір укладено з Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією як орендодавцем, а не з Позивачем.

Як вбачається із договору №689 від 19.10.2017р., сторонами останнього є Позивач, Відповідач та Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація.

Відповідно до п.3.6. договору орендна плата сплачується Відповідачем на рахунок Позивача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

З наведеного вбачається, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" є належним Позивачем у даній справі, оскільки у даному спорі порушено саме право останнього як отримувача орендних платежів за договором №689 від 19.10.2017р.

8.5. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що відповідно до договору оренди Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація як орендодавець мала передати об'єкт оренди, проте вказана установа не передавала Відповідачу об'єкт оренди, у зв'язку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Як вбачається із акту приймання-передачі об'єкта оренди від 19.10.2017р., Позивач передав, а Відповідач прийняв в орендне користування згідно з договором оренди від 19.10.2017р. №689 приміщення, що розташоване в цоколі за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 81/83, та перебуває на балансі Позивача, загальною площею 65,9 кв.м.

Отже, в матеріалах справи наявний акт, який підтверджує прийняття Відповідачем у користування об'єкт оренди.

8.6. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що Позивачем не подано суду акту звірки взаєморозрахунків, який би свідчив про безспірність вимог Позивача, з огляду на що місцевий суд дійшов невірного висновку щодо наявності заборгованості у Відповідача перед Позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на підтвердження обставин наявності заборгованості у Відповідача перед Позивачем подано суду відповідні докази. Водночас Відповідачем встановлені судом обставини щодо наявності такої заборгованості не спростовано належними доказами.

8.7. Також Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у сумі 750,39 грн та 3% річних у сумі 176,47 грн за період з листопада 2017р. до травня 2018р.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.3.1., 3.2., 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012р. N52/30).

Судом встановлено, що згідно з п.3.7. договору орендна плата сплачується Відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності Відповідача щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

При цьому, як вбачається із розрахунку Позивача, останній просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період з листопада 2017р. до травня 2018р. Апеляційний суд зазначає, що заборгованість у Відповідача перед Позивачем за користування орендованим майном у листопаді 2017р. виникла з 16.11.2017р. Тобто інфляційні втрати слід нараховувати з грудня 2017р., а 3% річних з 16.11.2017р.

Апеляційний суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумі 638,47 грн з період грудень 2017р. - квітень 2018р., а вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 160,96 грн у зв'язку з невірним визначенням періоду прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання.

8.8. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що місцевий суд не врахував пропуску строку позовної давності щодо стягнення пені, оскільки у даному спорі відсутні вимоги про стягнення пені.

8.9. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що рішення місцевого суду Відповідач отримав не прошите та не скріплене належним чином, тому таке рішення незаконне та не має породжувати жодних наслідків, оскільки Відповідач не подав до суду отримане рішення, а тому у апеляційного суду відсутня можливість дослідити вказане рішення на відповідність вимогам щодо оформлення останнього.

8.10. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що місцевий суд не врахував, що Відповідач є пенсіонером-інвалідом 2 групи загального захворювання опорно-рухового апарату і з останнього не стягується судовий збір, оскільки Відповідач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, проте законодавством не передбачено звільнення Відповідача від відшкодуванням судових витрат на користь Позивача, вимоги якого задоволено.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, вимоги Позивача про стягнення заборгованості з оплати орендних платежів у сумі 11370,78 грн, інфляційних втрат у сумі 638,47 грн, 3% річних у сумі 160,96 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У решті позовних вимог слід відмовити.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17 згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України підлягає відповідній зміні.

9.3. Апеляційний суд зазначає, що судові витрати відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України повинні бути покладені на Позивача та Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що рішення місцевого суду підлягає зміні у частині розміру задоволених вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд здійснив власний розрахунок судових витрат, що відповідає вимогам ч.14 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги Відповідача, з врахуванням ст.129 Господарського процесуального кодексу України та того, що Відповідач не сплачував судовий збір за подання даної апеляційної скарги відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з Позивача на користь Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 27,39 грн.

9.4. Відповідач в апеляційній скарзі просив також стягнути з Позивача витрати на правничу допомогу у сумі 12000,00 грн. У задоволенні вказаної вимоги Відповідача слід відмовити у зв'язку із тим, що Відповідачем не подано суду доказів на підтвердження понесення останнім таких витрат.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кохненка Сергія Яковича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018р. у справі №910/9047/17 змінити, резолютивну частину викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кохненко Сергія Яковича (04071, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, 6, ) основний борг у сумі 11370 (одинадцять тисяч триста сімдесят) грн 78 коп., інфляційні втрати у сумі 638 (шістсот тридцять вісім) грн 47 коп., 3% річних у сумі 160 (сто шістдесят) грн 96 коп., судовий збір за розгляд позовної заяви у сумі 1743 (одна тисяча сімсот сорок три) грн 74 коп. В іншій частині позову відмовити.»

3. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, 6, ) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП, код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 27 (двадцять сім) грн 39 коп.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.01.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай