ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 910/1524/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Суліма В.В

Коротун О.М.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 01.08.2018 (повний текст рішення складено 10.08.2018)

у справі №910/1524/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 53370,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" (в подальшому найменування позивача змінилося на Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго") звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 53370,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, не належним чином виконав взяті на себе зобов'язання щодо збереження вантажу під час перевезення у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 53370,19 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №№50824002, 50028604, 50604909, 50423136, 50316728.

19.03.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.08.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ) 53370 (п'ятдесят три тисячі триста сімдесят) грн. 19 коп. вартості втраченого вантажу та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/1524/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому відповідач зазначає, що судом першої інстанції не перевірено, викладені у відзиві на позовну заяву доводи щодо зазначення відправником вологості вантажу, а відтак не застосовано 2% (норма гранично допустимої (природної) втрати вантажу під час перевезення). Також відповідач вказує на те, що втрата вантажу у вагонах №67696906, №56068208, №67923458 сталася через те, що відправник не підготував вагон для перевезення вантажу дрібний фракцій - не ущільнив підлогу вагонів; крім того скаржник зазначає, що відповідач не є власником вказаних вагонів; звертає увагу на те, що відповідно до ст.322 ЦК України саме власник несе тягар утримання майна в належному стані. Також скаржник зазначив, що судом першої інстанції невірно обчислено строки позовної давності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тищенко О.В, Тарасенко К.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тарасенко К.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/1524/18; призначено справу до розгляду на 16.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/1524/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Суліма В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 у справі №910/1524/18 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/1524/18 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Суліма В.В., Коротун О.М. Постановлено розгляд справи №910/1524/18 розпочати спочатку; апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" відповідно до залізничних накладних №№50824002 від 04.07.2017, 50028604 від 18.05.2018, 50604909 від 20.06.2018, 50423136 від 10.06.2017, 50316728 від 04.06.2017 здійснено відправлення вугілля зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці одержувачу - ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ "ДТЕК Західенерго".

У вказаних накладних зазначено, що вантажовідправник передає право пред'явлення позовних вимог Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Західенерго".

З матеріалів справи вбачається, що завантаження у вагони №52733573, №59772319, №56068208, №67696906, №67923458 та №67230060 було здійснено вантажовідправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська".

Виходячи зі змісту п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Виходячи зі змісту частини другої Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст.3 Статуту).

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Приписами ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Судом встановлено, що вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки накладні №№50824002 від 04.07.2017, 50028604 від 18.05.2018, 50604909 від 20.06.2018, 50423136 від 10.06.2017, 50316728 від 04.06.2017 таких відміток не містять.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

Колегією суддів встановлено, що до відправки вагони №52733573, №59772319, №56068208, №67696906, №67923458 та №67230060 надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні №52733573 - 66600 кг, №59772319 - 66950 кг, №56068208- 68450 кг, №67696906 - 65150 кг, №67923458 - 65800 кг, № 67230060 - 66050 кг, проте після прибуття вагонів на станцію Бурштин Львівської залізниці були складені комерційні акти, якими встановлена вагова нестача у спірних вагонах, а саме: в вагоні №52733573 - 7200 кг, №59772319 - 1900 кг, №56068208 - 2100 кг, №67696906 - 7700 кг, №67923458- 3050 кг, №67230060 - 3400 кг.

Відповідно до комерційного акту №388103/268 у вагоні №67684274 "навантаження нижче бортів, маркування поперечною бороздою на 2-3 люками заглиблення 1,80м х1 мх1,70м на 5-6 люками 1,50 мх1,5мх2м в місцях заглиблення маркування відсутнє, двері закриті люка. При видачі вантажу просипання не було. Складені є акти з/ф 1584, 34400 станції Нижньодніпровськ - Вузол. В технічному та комерційному відношенні вагон справний".

Відповідно до комерційного акту №388103/124 у вагоні №59772319 "навантаження нижче бортів, нерівномірне, над 1-7 люками скоси до торців, маркування відсутнє. Двері закриті люка. При видачі вантажу просипання не було. В технічному та комерційному відношенні вагон справний."

Відповідно до комерційного акту №388103/239 у вагоні №56068208 "навантаження на рівні бортів, маркування поперечними полосами, над 2-3 люками воронкоподібне заглиблення 100см х 100 смх50 см, є зазор в люках 30 мм х 30 мм, над 6-7 люками заглиблення 150 см х 150 см х 50 см, зазор в люках 20 мм х 30 мм, про що складено акт ф. ГУ-106. В місцях заглиблення маркування відсутнє. При видачі вантажу просипання не було, але видно старі сліди просипання. Вагон в технічному і комерційному відношенні справний."

Відповідно до комерційного акту №450003/215/218 у вагоні №67696906 "навантаження вище бортів на 10-20 см, без маркування. Ліворуч за рухом поїзду на 6-7 люками мається воронкоподібне поглиблення довжиною -2,5 м, шириною-2,5 м., глибиною до дна вагону. В технічному відношенні вагон справний. За рухом поїзду маються зазори: праворуч та ліворуч між кришками 6 люків та хребтовою балкою вагону довжиною - 1000 мм, шириною 10 мм, ліворуч між кришкою 7 люка та поперечною балкою довжиною-400мм, шириною 15 мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу зазори ущільнили за допомогою ганчір'я. Течі вантажу немає."

Відповідно до комерційного акту №388103/171 у вагоні №67923458 "навантаження вище бортів 10см, маркування відсутнє, по ходу поїзда з лівої сторони над 6-7 люками виявлено воронкоподібне заглиблення розміром 140см х 100 см х 100 см. Двері закриті, люка нещільно прилягають. При видачі вантажу просипання не було, на хребтовій балці видно старі сліди просипання вантажу. В технічному та комерційному відношенні вагон справний."

Відповідно до комерційного акту №388103/178 у вагоні №67230060 "погрузла нижче бортів, маркування відсутнє. Над 6-5 люками знижене навантаження вантажу 1600 мм х 1000 мм х 800 мм, маркування відсутнє. Люка закриті. При видачі вантажу просипання не було. В технічному та комерційному відношенні вагон справний."

Комерційні акти №388103/268, №388103/124, №388103/239, №450003/215/218, №388103/171 та №388103/178 за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому є належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до абзацу 2 ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач зазначав, що у зв'язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею, йому заподіяно збитки в сумі 53370,19 грн., які були розраховані позивачем з урахуванням норми недостачі вантажу 1%.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, колегією суддів встановлено, що:

- у комерційному акті №388103/268 від 14.07.2017 нестача склала 7200 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 66600 кг) складає: 66600 кг * 1% = 666 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 7200 кг - 666 кг = 6534 кг (6,534 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №52733573 складає: 6,534 т * 2552,02 грн. = 16674,90 грн.

- у комерційному акті №388103/124 від 25.05.2017 нестача склала 1900 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 66950 кг) складає: 66950 кг * 1% = 669,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1900 кг - 669,5 кг = 1230,5 кг (1,2305 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №59772319 складає: 1,2305 т * 2383,94 грн. = 2933,44 грн.

- у комерційному акті №388103/239 від 25.06.2017 нестача склала 2100 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68450 кг) складає: 68450 кг * 1% = 684,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2100 кг - 684,5 кг = 1415,5 кг (1,4155 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56068208 складає: 1,4155 т * 2393,63 грн. = 3388,18 грн.

- у комерційному акті №450003/215/218 від 12.06.2017 нестача склала 7700 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 65150 кг) складає: 65150 кг * 1% = 651,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 7700 кг - 651,5 кг = 7048,5 кг (7,0485 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №67696906 складає: 7,0485т * 2496,16 грн. = 17594,18 грн.

- у комерційному акті №388103/171 від 08.06.2017 нестача склала 3050 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 65800 кг) складає: 65800 кг * 1% = 658 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3050 кг - 658 кг = 2392 кг (2,392 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №67923458 складає: 2,392 т * 2490,40 грн. = 5957,04 грн.

- у комерційному акті №388103/171 від 08.06.2017 нестача склала 3400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 66050 кг) складає: 66050 кг * 1% = 660,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3400 кг - 660,5 кг = 2739,5 кг (2,7395 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №67230060 складає: 2,7395 т * 2490,40 грн. = 6822,45 грн.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Як роз'яснено в пункті 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002" Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження технічної чи комерційної несправності вагонів.

Виходячи зі змісту ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Абзацом 1 ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частиною першою ст.623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ч.1 ст.225 ГК України).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 ст.22, ст.611, частина 1 ст.623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; завдання шкоди у результаті такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Частиною 2 ст.623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.ст.76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до абз.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, розмір шкоди, завданої внаслідок втрати вантажу, складається з вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №910/13327/17.

Проте, матеріали справи не містять доказів про оплату позивачем вартості вантажу, про нестачу якого вказано в комерційних актах №388103/268, №388103/124, №388103/239, №450003/215/218, №388103/171 та №388103/178, що вказує на те, що позивачем у даній справі не доведено фактичного розміру заподіяної відповідачем шкоди, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого той звернувся до суду, позовна давність не застосовується.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач звернувся з даним позовом до суду без пропущення встановленого строку позовної давності, враховуючи те, що перебіг строку для подачі позову до відповідача в даному випадку розпочався 24.10.2017 і закінчувався 24.03.2018 (у відповідності до відбитку календарного штемпеля на конверті, яким позовну заяву №8/113 від 05.02.2018 направлено на адресу господарського суду міста Києва, позивач звернувся з даним позовом до суду 07.02.2018).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/1524/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/1524/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун

(повний текст постанови складено 15.01.2019)