ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.01.2019 Справа № 908/75/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши матеріали позовної заяви (вх. № 83/08-07/19 від 10.01.2019)

за позовом Державного підприємства "Дніпровське" (69013, м. Запоріжжя, вул. Незалежності, 13)

до відповідача Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

про визнання права власності в порядку набувальної давності на земельну ділянку загальною площею 64,0000 га, розташовану в межах населеного пункту м. Запоріжжя (Шевченківський район с. Леваневський)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Дніпровське" з позовом до відповідача Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності на земельну ділянку загальною площею 64,0000 га, розташовану в межах населеного пункту м. Запоріжжя (Шевченківський район с.Леваневський).

В позові позивач зазначає третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство аграрної політики та продовольства України, разом з тим не вказує на чий стороні повинна виступати ця третя особа.

Підставою для звернення з позовом зазначено, що позивач в особі ДП "Дніпровський" яке входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України є правонаступником Військового радгоспу "Дніпровський" Міністерства оборони України, який в свою чергу в 1993 році отримав від Виконкому Запорізької міської ради земельну ділянку площею 64 га у власність, але в силу браку коштів та інших обставин не зареєстрував за собою право власності на неї, в 2012 році землі оборони згідно акта приймання-передачі цілісного майнового комплексу було передано до Міністерства аграрної політики та продовольства України, якому і підпорядковується позивач, який так і залишився користувачем вказаних земель станом на сьогодні. Відповідач як розпорядник земель в межах населених пунктів не погоджується з правом власності позивача, а тому останній змушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Дана заява підписана адвокатом Хорошко С.В. на підставі ордера серії ЗП№094711 від 19.12.2018 з позначкою про "у всіх судах без обмежень".

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до норм ч. 1, пп. пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір" судовий збір за розгляд немайнових вимог складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за розгляд майнових вимог - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року в розмірі 1762,00 грн.

Позовна заява, відповідно до поштового штемпеля, направлена на адресу суду 28.12.2018, тому при оцінці доказів сплати судового збору, суд враховує положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Позивачем ставляться вимоги про визнання за державним підприємством "Дніпровське" права власності в порядку набувальної давності на земельну ділянку загальною площею 64,0000 га, розташовану в межах населеного пункту м. Запоріжжя (Шевченківський район с. Леваневський).

Положеннями ст. 163 ГПК України унормовано, що ціна у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що позов містить одну майнову вимогу, позивач, враховуючи норми матеріального та процесуального права, повинен надати суду докази сплати судового збору в установлених законом розмірі та порядку.

Заявником до матеріалів позовної заяви надано докази сплати судового збору за позовну вимогу на суму 1762,00 грн. (квитанція № пн2123 від 05.10.2018). Інших доказів сплати судового збору позивачем не додано. Тобто, судовий збір позивачем сплачено в мінімальному розмірі, передбаченому законом, з обґрунтовуванням зазначених обставин тим, що позивачу Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 15.08.2018 відмовлено в наданні витягу з нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки.

Також до позовних матеріалів додана заява про попереднє визначення судом судового збору за позовною заявою в розмірі вже сплаченому позивачем в сумі 17625,00 грн., з подальшою доплатою, якщо визначення вартості спірної землі стане можливим.

Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку про відмову в її задоволені виходячи з наступного:

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Положеннями ст. 7 ГПК України встановлено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Положеннями ст. 164 ГПК України наведений перелік документів, які додаються до позовної заяви, зокрема, докази сплати судового збору.

Наведені позивачем обставини щодо відмови Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 15.08.2018 в наданні витягу з нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру земельної ділянки не може вважатися безумовною підставою саме для недотримання останнім наведених вище вимог процесуального закону.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Частинами 1, 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, виконану українським ДПУДНДІПМ "Дніпромісто" ім. Ю.М. Білоконя, затверджено базову вартість 1 кв.м. землі станом на 01.01.2013 в розмірі 239,50 грн., та з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік - 299,14 грн., значення коефіцієнтів місцерозташування та впливу локальних факторів; введено в дію нормативну грошову оцінку земель міста з 01.01.2016; визначено, що нормативна грошова оцінка земель м. Запоріжжя підлягає щорічній індексації відповідно до вимог діючого законодавства.

Отже, позивачем міг бути сплачений судовий збір за позовну вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, виходячи з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя та затвердженої базової вартості 1 кв.м. землі відповідно до чинних рішень Запорізької міської ради з урахуванням щорічної індексації.

Крім того, позивачем сплачується земельний податок, що вбачається із доданих податкових документів (податкові декларації з плати за землю та квитанції за 2017-2018 роки), де визначено розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площею 64,000 га, з якої справляється відповідний земельний податок. Тобто, із цих наявних даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки позивачем також міг бути сплачений судовий збір.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач не дотримався положень Закону України "Про судовий збір" та Господарського процесуального кодексу України, а саме не додав до позову доказів сплати судового збору в установленому Законом розмірі.

Також суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат України здійснює адвокатську діяльність на всій території України та за її межами, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або законодавством іноземної держави.

Статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об'єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов'язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про наявність права у позивача (в даному випадку його представника - адвоката) самостійно вчинити необхідні дії для отримання довідки про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки.

Таким чином, позовні матеріали не містять належних та допустимих доказів дотримання позивачем положень п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені судом недоліки позовної заяви є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати: довідку про нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки станом на момент звернення з позовом до суду; докази (оригінал) сплати судового збору в установлених Законом порядку та розмірі.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства "Дніпровське" (вх. № 83/08-07/19 від 10.01.2019) залишити без руху.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- надати довідку про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки станом на момент звернення з позовом до суду або будь-які інші документи, з яких суд може зробити висновок про вартість земельної ділянки;

- надати докази (оригінал) сплати судового збору в установлених Законом порядку та розмірі відповідно до визначеної вартості земельної ділянки.

3. Роз'яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набрала законної сили 15.01.2019 та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Федорова