Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/731/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Зарічненське лісове господарство"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13"

про стягнення 38385, 57 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2;

від відповідача: представник не з'явився.

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 35,37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Зарічненське лісове господарство" (надалі - Позивач або ДП "Зарічненське лісове господарство") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (надалі - Відповідач або ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13") в якому просить стягнути з останнього 36 494,88 грн. заборгованості, 1 487,79 грн. 3 % річних та 402,90 грн. інфляційних.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі Договору купівлі - продажу необробленої деревини № 76 від 06.04.2017 року він поставив Відповідачу пиловник хвойних порід об'ємом 32,770 м.куб на суму 36 494,88 грн., однак вартість поставленої лісопродукції останнім не сплачено.

Представник Позивача в судовому засіданні 09.01.2019 року позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання 09.01.2019 року не з'явився, відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 3, яке наявне в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників Позивача та Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином суд вважає, що Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача та відзиву з боку останнього за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника Позивача, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

06.04.2017 року між ДП "Зарічненське лісове господарство" (Продавець) та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (Покупець) укладено Договір № 76 (далі - Договір), за умовами якого, Продавець продає, а Покупець купує на умовах франко - склад Продавця пиловник хвойних порід діаметром 20-25 см, 26-35 см довжиною 3-6 м (п.1.1. Договору).

Пунктами 4.1. та 4.2 Договору сторони передбачили, що ціна на товар встановлена в гривнях за м.куб. на умовах франко - склад Продавця та складає: пиловник хвойний, 30 м.куб, 20-25 см, 3-6 м, 2 сорту - 1105,00 грн./м.куб.; пиловник хвойний, 10 м.куб, 26-35 см, 3-6 м, 1 сорту - 1505,00 грн./м.куб.; пиловник хвойний, 60 м.куб, 26-35 см, 3-6 м, 2 сорту - 1370,00 грн./м.куб. Загальна сума договору - 130 400 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 5.2. Договору, термін поставки - 2 квартал 2017 року.

Згідно з п. 6.2. Договору, Продавець забезпечує Покупця наступними супровідними документами6 товарно - транспортною накладною; накладною; специфікацією; податковою накладною.

Пунктом 7.1. Договору сторони погодили, що платіж (передоплата 100 % вартості).

Даний Договір вступає в силу з 06.04.2017 року та діє до 30.06.2017 р. (п. 10.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору Позивачем відгружено, а Відповідачем отримано пиловник хвойних порід (сосну) згідно товарно - транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії РВА № 724598 від 22.06.2018 року на суму 41 871 грн. 24 коп. (з ПДВ).

Відповідачем частково здійснено оплату за відгружену лісопродукцію. Відтак, сума основного боргу Відповідача за отриманий пиловник хвойних порід (сосну) становить 36 494 грн. 88 коп.

Позивачем була направлена Відповідачу претензія № 132 від 19.03.2018 року, відповідно до якої ДП "Зарічненське лісове господарство" звернулося до ТОВ "БМУ "Промжитлобуд-13" з вимогою погасити суму боргу у розмірі 36 494 грн. 88 коп..

В свою чергу, Позивачем надано суду гарантійний лист ТОВ БМУ "Промжитлобуд - 13" № 21/03-17 від 21.03.2017 року в якому останній підтвердив, що заборгованість за пиломатеріал в сумі 36 494,88 грн. буде перерахована ДП "Зарічненське лісове господарство" до 25.04.2018 року в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На час розгляду справи доказів сплати Відповідачем основного боргу Позивачу за лісопродукцію в сумі 36 494 грн. 88 коп. матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків на 01.03.2018 р. за період: 01.01.2017 р. - 01.03.2018 р. між ДП "Зарічненське лісове господарство" та ТОВ "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" за договором, поданого Позивачем, підписаного сторонами та скріпленого печатками останніх, наявність заборгованості у розмірі 36 494,88 грн. та її розмір Відповідачем визнається.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 36 494 грн. 88 коп. основного боргу згідно Договору № 76 від 06.04.2017 року обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 402,90 грн. інфляційних та 1 487,79 грн. 3 % річних, судом враховується наступне.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України, Позивач просить стягнути з Відповідача 402,90 грн. інфляційних за період з липня 2017 р. по вересень 2108 р. (включно) та 1 487,79 грн. 3 % річних за період з 23.06.2017 р. по 31.10.2018 р..

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих Позивачем сум 3 % річних та інфляційних прийшов до висновку, що наданий Позивачем розрахунок є вірним, відтак позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 487,79 грн. 3 % річних, нарахованих за період прострочення з 23.06.2017 р. по 31.10.2018 р., та 402,90 грн. інфляційних, нарахованих за період прострочення з липня 2017 р. по вересень 2108 р. (включно), є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів наявність заборгованості за поставлений пиловник хвойних порід в сумі 36 494,88 грн. зі сторони Відповідача згідно Договору № 76 від 06.04.2017 року, а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Зарічненське лісове господарство" (34000, Рівненська область, смт. Зарічне, вул. Центральна, 78, ) задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління "Промжитлобуд-13" (33018, м. Рівне, вул. Курчатова, 32Г, ) на користь Державного підприємства "Зарічненське лісове господарство" (34000, Рівненська область, смт. Зарічне, вул. Центральна, 78, ) 36 494,88 грн. (тридцять шість тисяч чотириста дев'яносто чотири гривні 88 коп.) заборгованості згідно Договору № 76 від 06.04.2017 року, 402,90 грн. (чотириста дві гривні 90 коп.) інфляційних, 1 487,79 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят сім гривень 79 коп.) 3 % річних та 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14 січня 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.