ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.01.2019 Справа № 920/923/18

Господарський суд Сумської області у складі: судді Соп'яненко О.Ю., за участю секретаря судового засідання - Малюка Р.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт», м. Суми

до відповідача: Приватного підприємства «Куземин-Агро», с. Куземин Охтирського району Сумської області

про стягнення 1 897 044,58 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Коваленко О.І.,

від відповідача - Білера П.П.,

встановив:

Позивач 02.10.2018 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1565509,96 грн боргу, 110 848,98 грн плати за використання товарного кредиту, 72887 грн пені, 147798,64 грн штрафу за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 23.04.2018 договору поставки № 2018-2304/03/С (надалі - Договір). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 28455 грн 67 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу був поставлений товар, однак відповідач за товар з позивачем не розрахувався, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства.

14.01.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що заборгованість виникла внаслідок скрутного фінансового становища відповідача. В разі отримання коштів відповідачем від ведення господарської діяльності, заборгованість буде погашена.

Ухвалою суду від 22.11.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.12.2018, а ухвалою суду від 20.12.2018 було відкладено підготовче засідання на 15.01.2019.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Будь-яких заяв та клопотань учасниками справи суду не надавалось, інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

23.04.2018 між сторонами був укладений договір поставки № 2018-2304/03/С. Вищезазначений факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору та сторонами не оспорюється.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов'язується поставити і передати у власність відповідача насіння сільськогосподарських культур та/або мікродобрива, та/або засоби захисту рослин (надалі - товар), а відповідач зобов'язується належним чином прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 1.2 Договору товар поставляється партіями в порядку та на умовах, визначених даним Договором, відповідно до додатків, що укладаються сторонами на кожну партію товару і є невід'ємними частинами цього Договору.

Між сторонами були складені та підписані додатки № 1-13 до Договору. Вищезазначений факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями додатків (а.с.15, 19, 23, 26, 30, 37, 41, 45, 49, 53, 57, 61, 64).

На виконання умов Договору та додатків позивач поставив відповідачу товар на суму 1 477 986 грн 35 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами копіями видаткових накладних, довіреностей та товарно-транспортних накладних (а.с.16-67).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки у сторін відсутні будь-які заперечення стосовно копій зазначених документів, відповідачем всі вищезазначені факти належними та допустимими доказами не спростовано, то факт поставки відповідачем позивачу товару на виконання умов Договору на суму 1 477 986 грн 35 коп. встановлений судом та підтверджується матеріалами справи.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості, з урахуванням індексації, склала 1 565 509 грн. 96 коп. (а.с. 72). Відповідачем контррозрахунку суми заборгованості, доказів сплати суду не надано.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 17.10.2018/01 про сплату боргу. Вищезазначений факт підтверджується копією претензії та доказів її відправки відповідачу, в тому числі накладною, описом вкладення, фіскальним чеком та поштовим повідомленням про вручення (а.с.68-71).

Відповідач претензію отримав, однак кошти за товар не сплатив, чим порушив умови Договору.

Судом встановлено, що сторони уклали Договір, яким передбачено обов'язок позивача поставити товар, а відповідача - прийняти товар та сплатити за нього. Позивачем обов'язок з поставки товару виконаний. Відповідачем зустрічне зобов'язання по оплаті не виконано, чим порушено умови Договору.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

Щодо стягнення з відповідача 1 565 509 грн 96 коп. основної заборгованості з врахуванням індексації та 110 848 грн 98 коп. плати за використання товарного кредиту.

Між сторонами виникли господарські відносини у сфері поставки, які регулюються нормами ЦК України, з урахуванням особливостей, які передбачені ст.ст. 264-271 ГК України.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Розділом 6 Договору встановлено, що відповідач здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід'ємною частиною Договору. Ціна товару вказується у додатках. Сторони встановлюють та вказують ціну товару у національній валюті України - гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США або євро, про що зазначають у додатках. В тому випадку якщо курси іноземних валют до гривні, що склалися на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) на день фактичної оплати товару є вищими за курси іноземних валют, що були на дату укладення додатку до Договору, то ціна товару та загальна сума Договору, яка підлягає до оплати відповідачем в гривнях, коригується в сторону збільшення.

Сторони погодили, що міжбанківський курс продажу долара CШA або євро до гривні визначається згідно даних на час закриття валютних торгів на МВРУ, а в разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній, визначається як курс готівкового продажу долара США або євро на початок відповідного дня у банку, зазначеному в реквізитах позивача в цьому Договорі.

Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу проіндексовану суму відповідного платежу згідно умов Договору (п.п.6.5 Договору).

В разі поставки товару до його повної оплати відповідач зобов'язується сплатити відсотки за користування товарним кредитом. Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається: наступний день за днем кінцевої дати сплати вартості товару зазначеної у відповідних додатках до Договору або наступний день за днем поставки неоплаченого відповідачем товару (в разі поставки на умовах попередньої оплати).

Плата за використання товарного кредиту становить 0,15% від вартості поставленого та неоплаченого товару за кожен календарний день користування, починаючи з дати, визначеної в п.6.11.2 Договору, до дня оплати товару в повному обсязі.

Як вже зазначалось, судом встановлено факт поставки відповідачем позивачу товару на виконання умов Договору на суму 1 477 986 грн 35 коп. Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості з врахуванням індексації склала 1 565 509 грн. 96 коп.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 565 509 грн. 96 коп. заборгованості з врахуванням індексації та 110 848 грн 98 коп. плати за використання товарного кредиту є правомірною, обґрунтованою, підтверджується матеріалами, визнається відповідачем та ним не спростована, а тому підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про те, що заборгованість не була сплачена, оскільки відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, судом до уваги не приймаються, оскільки, за загальним правилом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів. Крім того, аргументи відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також не обґрунтовані нормами чинного законодавства.

Стосовно стягнення з відповідача 147 798 грн. 64 коп. штрафу та 72 887 грн. пені (за період з 02.10.2018 по 20.11.2018).

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У відповідності до п.7.4. Договору за порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку(ах) до даного Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку(ах) до даного Договору більш ніж на 30 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від вартості несвоєчасно оплаченого товару (п.7.5 Договору).

Відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання перед позивачем, пеня і штраф передбачені сторонами у Договорі, розраховані позивачем вірно, то суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 147 798 грн. 64 коп. штрафу та 72 887 грн. пені (загальний період з 02.10.2018 по 20.11.2018) є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо судового збору в розмірі 28455 грн 67 коп.

Згідно з вимогою п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні з позовною заявою позивачем було сплачено 28 455 грн. 67 коп. судового збору. Вищезазначений факт підтверджується платіжним дорученням 3106 від 20.11.2018 (а.с.11).

Враховуючи те, що позивач визнав позов до початку розгляду справи по суті, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 50%, а саме 14 227 грн. 84 коп. покладаються на відповідача. В той же час, 50% судового збору, а саме 14 227 грн. 84 коп. судового збору, підлягають повернення позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» до Приватного підприємства «Куземин-Агро» про стягнення 1 897 044 грн 58 коп. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Куземин-Агро» (вул. Леніна, 24, с. Куземин, Охтирський район, Сумська область, 42752, код 35603928) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» (вул. Харківська, 111, м. Суми, 40007, код 38244851) 1 565 509,96 грн. боргу, 110 848,98 грн. плати за використання товарного кредиту, 72 887 грн. пені, 147 798,64 грн. штрафу, 14 227 грн. 84 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» (вул. Харківська, 111, м. Суми, 40007, код 38244851) з державного бюджету (р/р 3032, код бюджетної класифікації доходів 22030101, одержувач - УК у м.Сумах/м.Суми, код ЕДРПОУ 37970593, банк одержувача - Казначейство України, код банку 899998) судовий збір в сумі 14 227 грн. 84 коп., який сплачений платіжним дорученням № 3106 від 20.11.2018, оригінал якого міститься в матеріалах судової справи № 920/923/18.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.01.2019.

Суддя О.Ю. Соп'яненко