ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" січня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2727/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Тодорові А.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кшнясєва Л.В. за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича про стягнення 60743,75грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича заборгованості з орендної плати та неустойки у сумі 60743,75грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Мезіновим Олександром Васильовичем умов укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення №102/31 від 02.10.2007р. та несвоєчасне повернення об'єкту оренди.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.12.2018р. відкрито провадження у справі №916/2727/18, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 03.01.2019р. о 11:00.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.12.2018р. було виправлено описку в ухвалі Господарського суду Одеської області від 10.12.2018р. про відкриття провадження у справі та зазначено дату судового засідання 08.01.2019р. о 10:40.

В судовому засіданні від 08.01.2019р. було оголошено перерву по 17.01.2019р. о 10:20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.01.2019р. було викликано сторін у судове засідання на 17.01.2019р. о 10:20.

Відповідач в засідання суду не з'явився, відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

В судовому засіданні від 17.01.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/2727/18.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд встановив:

02.10.2007р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради) (позивач, Орендодавець) та Приватним підприємцем Мезіновим Олександром Васильовичем (Фізична особа - підприємець Мезінов Олександр Васильович (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №102/31 (далі договір), згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Преображенська,1, поверх (цоколь, підвал) 1-й поверх та підвал, загальною площею 70,2кв.м. зі строком дії договору з 02.10.2007р. по 01.10.2010р. під розміщення майстерні з ремонту взуття (п.1.1. договору).

Орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою Постановою КМУ від 27.12.2006р. №1846 зі змінами та доповненнями. За орендоване приміщення Орендар, зобов'язується сплачувати орендну плату, що становить за перший місяць після підписання договору 345,24грн. (без урахування ПДВ). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою. Орендар зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п.п. 2.1. - 2.4. договору).

Відповідно до п.3.3. договору Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців або невиконання чи порушення умов договору Орендарем.

Згідно з п. 4.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-ти денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об'єкта оренди.

Згідно п. 5.1 договору, за невиконання або неналежне виконання обов'язків за цим договором вина сторона відшкодовує іншій стороні збитки у відповідності з чинним законодавством. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

За несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов'язку припиняється через один рік з дня, коли обов'язок повинен був бути виконаний (п.5.2. договору).

Відповідно до п.5.3. договору у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкта оренди.

Пунктом 7.6. договору оренди сторони визначили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

10.01.2008р. сторони підписали додаткове погодження №1 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2008р. до 31.12.2008р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

26.01.2009р. між сторонами укладено додаткове погодження №2 за яким місячна орендна плата з 01.01.2009р. до 31.12.2009р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

03.02.2010р. сторони уклали додаткове погодження №3 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2010р. до 01.10.2010р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

04.10.2010р. між сторонами укладено додаткове погодження №4 за яким місячна орендна плата з 01.01.2010р. до 31.12.2010р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

17.01.2011р. сторони уклали додаткове погодження №5 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2011р. до 31.12.2011р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

22.12.2011р. між сторонами укладено додаткове погодження №6 за яким місячна орендна плата з 01.01.2012р. до 31.12.2012р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

08.01.2013р. сторони уклали додатковий договір №7 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2013р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2013р. до 31.12.2013р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

20.01.2014р. між сторонами укладено додатковий договір №8 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2014р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

11.12.2014р. сторони уклали додатковий договір №9 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2015р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2015р. до 31.12.2015р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

29.03.2016р. між сторонами було укладено додатковий договір №10 відповідно до якого сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та встановили, що місячна орендна плата з 29.03.2016 нараховується у розмірі 1637,44грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач, на виконання умов укладеного між сторонами договору, він передав в оренду відповідачу нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Преображенська,1, поверх (цоколь, підвал) 1-й поверх та підвал, загальною площею 70,2кв.м. під розміщення майстерні з ремонту взуття. Зазначений договір оренди № 102/31 від 02.10.2007р. є припиненим від 31.12.2016р. внаслідок закінчення строку його дії та не продовження на новий строк відповідно до листа від 13.01.2017р. №01-13/75.

Позивач зазначає, що згідно з п. 4.7 договору, відповідач був зобов'язаний повернути приміщення за актом приймання-передачі протягом 15 днів з дати розірвання, тобто до 15.01.2017р. проте Орендар не виконав вказані вимоги. 14.08.2017р. Господарським судом Одеської області розглядалась справа №916/310/17 за позовом Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича про визнання договору оренди №102/31 від 02.07.2007р., продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором та за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міського ради про виселення Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича з нежитлового приміщення загальною площею 70,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська 1, поверх (цоколь, підвал) 1-й поверх та підвал. Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.08.2017р. по справі № 916/310/17 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича було відмовлено та зустрічний позов Департаменту комунальної власності Одеської міського ради було задоволено в повному обсязі. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2017р. по справі №916/310/17 рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2017р. по справі № 916/310/17 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.04.2018р. по справі № 916/310/17 рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2017р. по справі №916/310/17 залишено без змін, постанова набрала законної сили 03.04.2018р.

Позивач стверджує, що на момент припинення договору оренду у відповідача існує заборгованість з орендної плати, яка підлягає стягненню за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р. у розмірі 799,41грн. Згідно акту від 01.06.2018р. старшого державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеси відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області було здійснено примусове виселення Фізичної особи-підприємця Мезінова О.В. з нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська 1, поверх (цоколь,підвал) 1-й поверх та підвал, загальною площею 70,2кв.м.

Позивач вказує, що за період з 16.01.2016р. по 01.06.2018р. зазначене нежитлове приміщення використовувалося відповідачем без належних правових підстав.

Посилаючись на ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення, що за період з 16.01.2017р. по 01.06.2017р. складає 59944,34грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 799,41грн. заборгованості з орендної плати та 59944,34грн. неустойки за прострочення повернення об'єкта оренди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення №102/31 згідно якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Преображенська,1, поверх (цоколь, підвал) 1-й поверх та підвал, загальною площею 70,2кв.м. зі строком дії договору з 02.10.2007р. по 01.10.2010р. під розміщення майстерні з ремонту взуття (п.1.1. договору).

10.01.2008р. сторони підписали додаткове погодження №1 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2008р. до 31.12.2008р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

26.01.2009р. між сторонами укладено додаткове погодження №2 за яким місячна орендна плата з 01.01.2009р. до 31.12.2009р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

03.02.2010р. сторони уклали додаткове погодження №3 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2010р. до 01.10.2010р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

04.10.2010р. між сторонами укладено додаткове погодження №4 за яким місячна орендна плата з 01.01.2010р. до 31.12.2010р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

17.01.2011р. сторони уклали додаткове погодження №5 яким встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2011р. до 31.12.2011р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

22.12.2011р. між сторонами укладено додаткове погодження №6 за яким місячна орендна плата з 01.01.2012р. до 31.12.2012р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

08.01.2013р. сторони уклали додатковий договір №7 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2013р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2013р. до 31.12.2013р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

20.01.2014р. між сторонами укладено додатковий договір №8 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2014р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2014р. до 31.12.2014р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

11.12.2014р. сторони уклали додатковий договір №9 яким продовжили термін дії договору до 31.12.2015р. та встановили, що місячна орендна плата з 01.01.2015р. до 31.12.2015р. нараховується у розмірі 1,2грн. з ПДВ.

29.03.2016р. між сторонами було укладено додатковий договір №10 відповідно до якого сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та встановили, що місячна орендна плата з 29.03.2016 нараховується у розмірі 1637,44грн. з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, укладений між сторонами договір, за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ст.ст. 10,18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотною умовою договору оренди, зокрема, є орендна плата. Орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі. Орендар вносить орендну плату за договором незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання позивача на лист №01-13/75 від 13.01.2017р. про відмову в продовженні строку дії договору судом до уваги не приймається оскільки вказаний лист не був залучений позивачем до матеріалів справи.

Однак в матеріалах справи міститься копія рішення Господарського суду Одеської області від 14.08.2017р. залишеним без змін постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.04.2018р., яким встановлено, 05.12.2016р. ФОП Мезінов О.В. звернувся до Департаменту комунальної власності Одеської міського ради із заявою про продовження строку дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р., у відповідь на вказану заяву листом №01-13/75 від 13.01.2017р. Департамент комунальної власності Одеської міського ради повідомив орендаря про те, що у зв'язку із закінченням 31.12.2016р. строку дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р., орендодавець у відповідності до ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" не має намір продовжувати його дію на новий строк. Також, орендодавець висунув вимогу про звільнення орендарем об'єкта оренди у строк до 31.01.2017р. Вказаний лист отримано підприємцем 21.01.2017р. Так, як сторони не дійшли згоди щодо продовження дії договору оренди №102/31 від 02.07.2007р. або укладення його на новий строк, то згідно п.1.1. додаткового договору №10 від 29.03.2016р. строк дії договору оренди закінчився 31.12.2016р.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.4.7. договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-ти денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об'єкта оренди.

Враховуючи умови п.4.7., відповідач повинен був звільнити орендоване приміщення та повернути його позивачу до 15.01.2017р.

Судом встановлено, що на момент виселення відповідача з орендованого приміщення, розірвання договору оренди у відповідача була наявна заборгованість з орендної плати у сумі 799,41грн. за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р., яка станом на день розгляду справи відповідачем не сплачена.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати у сумі 799,41грн. за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р., вважає його правильним.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач заборгованість з орендної плати у сумі 799,41грн. за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р. не сплатив та документів спростовуючих позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати не надав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 799,41грн. за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у сумі 59944,34грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до п.4.7 договору оренди від 02.10.2007р. після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Судом встановлено, що орендоване приміщення було передано позивачу 01.06.2018р. у примусовому порядку відповідно до акту державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського РУЮ (копія в матеріалах справи).

Позивач нарахував відповідачу неустойку за період з 16.01.2016р. (п.4.7. договору) по 01.06.2018р. (акт державного виконавця) у сумі 59944,34грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Таким чином неустойка у сумі 59944,34грн. за період з 16.01.2018р. по 01.06.2018р. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича 799,41грн. заборгованості з орендної плати та 59944,34грн. неустойки, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00грн. покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича 799,41грн. заборгованості з орендної плати та 59944,34грн. неустойки - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мезінова Олександра Васильовича (АДРЕСА_1., ІПН НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 799/сімсот дев'яносто дев'ять/грн. 41коп. заборгованості з орендної плати, 59944/п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири/грн. 34коп. неустойки, 1762/одна тисяча сімсот шістдесят дві/грн. 00коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 18 січня 2019р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова