ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

10.01.2019 Справа № 920/802/17
Господарський суд Сумської області у складі колегії: головуючий суддя Заєць С.В., суддя Резніченко О.Ю., суддя Костенко Л.А., розглянувши скаргу від 03.12.2018 № Smr007-СН-7928 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» на рішення та дії державного виконавця органу державної виконавчої служби по справі № 920/802/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут», м. Суми

про стягнення 7 218 167 грн. 00 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 (довіреність від 26.12.2018 № 007.1Др-41-1218),

від ДВС ОСОБА_2 (довіреність від 29.08.2018 № 2),

при секретарі судового засідання Гордієнко Ж.М.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» звернулося до господарського суду Сумської області зі скаргою від 03.12.2018 № Smr007-СН-7928 на рішення та дії державного виконавця органу державної виконавчої служби по справі № 920/802/17, в якій просить скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про відкриття провадження № 57743556 від 20.11.2018.

В обґрунтування скарги посилається на добровільне виконання боржником рішення (ухвали) суду від 01.03.2018. та зазначає, що правових підстави для стягнення органом державної виконавчої служби з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» виконавчого збору в 100% розмірі - 106827,26 грн. не було, оскільки ВДВС не застосував заходи примусового виконання рішення.

09.01.2019 Зарічним відділом державної виконавчої служби міста Суми на адресу суду було надано відгук по справі від 09.01.2019 № 2, в якому просить суд відмовити в задоволенні скарги на рішення та дії державного виконавця органу державної виконавчої служби в повному обсязі.

09.01.2019 позивачем надано до суду листа, в якому останній зазначає, що рішенням акціонера Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» від 21.05.2018 № 186 було замінено з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на Акціонерне товариств «Укртрансгаз». Відповідно до абзацу 3 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства « зміна типу товариств з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, а тому в цьому випадку не застосовуються положення норм права щодо правонаступництва.

Окрім цього позивач зазначає, що 12.10.2018 ТОВ «Сумигаз збут» перерахувало на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованість по наказу Господарського суду Сумської області від 05.03.2018 № 920/802/17 у сумі 106 827,26 грн.

В судовому засіданні представником ДВС надано суду для огляду матеріали виконавчого провадження № АСВП: 56154625 та АСВП: 57743556. Копії зазначених документів були зроблені судом та долучені до матеріалів справи.

Представник скаржника у судовому засіданні 10.01.2019 надала усні пояснення в обґрунтування поданої скарги.

Представник ВДВС в судовому засіданні 10.01.2019 надала усні пояснення що оскаржуваної постанови.

Представник стягувача (позивача) в судове засідання 10.01.2019 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що Господарський суд Сумської області рішенням від 19.12.2017 у даній справі позов задовольнив частково, стягнув з ТОВ «Сумигаз збут» на користь ПАТ «Укртрансгаз» інфляційні збитки в сумі 1398,91 грн., 3 % річних в сумі 79,48 грн., пеню в сумі 94871,38 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1445,25 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 6758721,46 грн., пені в сумі 210000,00 грн., інфляційних втрат в сумі 117397,91 грн., 3 % річних в сумі 35693,88 грн. провадження у справі закрив.

Ухвалою суду від 01.03.2018 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 106827,26 грн. витрат по сплаті судового збору.

05.03.2018 на виконання вищезазначеної ухвали судом видано наказ.

11.04.2018 головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56154625 щодо виконання наказу господарського суду № 920/802/17 від 05.03.2018.

20.11.2018 державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56154625, оскільки відповідно до платіжного доручення від 12.10.2108 за № 1612 борг сплачено в сумі 106827,26 грн.

Також 20.11.2018. державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57743556 по стягненню з ТОВ «Сумигаз Збут» на користь Зарічного відділу державної виконавчої служби виконавчого збору в сумі 106827,26 грн.

20.11.2018. державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Сумигаз Збут» на користь Зарічного відділу державної виконавчої служби виконавчого збору в сумі 106827,26 грн. (ВП № 56154625).

Постанови про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 20.11.2018 виведено в окремі виконавчі провадження.

В судовому засіданні, судом було встановлено, що державним виконавцем після прийняття скарги до розгляду в оскаржувану постанову було внесено виправлення в частині суми стягу нового розміру виконавчого збору з 106827,26 грн. на 10682,73 грн.

Суд, розглянувши вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» викладені в скарзі від 03.12.2018 № Smr007-СН-7928, в частині скасування постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про відкриття виконавчого провадження № 57743556 від 20.11.2018, зазначає наступне:

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

В силу статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов'язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов'язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 статті Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби і стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувану за виконавчим документом.

Аналіз вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується від фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного пункту у постанові про закінчення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження № 56154625, постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2018 державним виконавцем не здійснювались дії, щодо фактичного, примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присудженої суми по наказу № 920/802/17 від 05.03.2018, відповідна сума самостійно перерахована боржником стягу4вачу відповідно до платіжного доручення № 1612 від 12.10.2018, про що і було повідомлено боржником ТОВ «Сумигаз Збут» державного виконавця листом від 13.11.2018.

Тому враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, що зазначено у постанові від 20.11.2018 про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

У відповідності до п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи наведене, скарга від 03.12.2018 № Smr007-СН-7928 на рішення та дії державного виконавця органу державної служби. Зокрема щодо скасування постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про відкриття виконавчого провадження № 57743556 від 20.11.2018 підлягає задоволенню.

У рішенні від 10.11.2005 Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 проти Туреччини» зазначається, що згідно з практикою, закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Практика країн усталеної демократії свідчить про те, що конкретний варіант тлумачення права, використаний судом, має шанс набути певної стабільності, обов'язковості. Вважається, що це випливає із принципів однакового поводження і правопевності (правової визначеності), які є проявами принципу верховенства права. Ці принципи зобов'язують державну владу дотримуватись обраної правової позиції і не відхилятися від неї доти, доки не з'являться вагомі підстави змінити її і звернутись до іншого розуміння тієї чи іншої норми. Названі принципи певною мірою знаходять підтвердження в національному законодавстві, практиці здійснення правосуддя та роз'яснювальній діяльності вищих спеціалізованих судів. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що аналогічні правові висновки щодо застосування у подібних правовідносинах норм Закону України «Про виконавче провадження» викладені у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №761/11524/15-ц, від 15.11.2016 року у справі № 2а-2171/11/1370.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 234-236, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» задовольнити.

2. Скасувати постанову державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про відкриття виконавчого провадження № 57743556 від 20.11.2018.

Відповідно до ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 11.01.2019.

Головуючий суддя С.В. Заєць

Суддя О.Ю. Резніченко

Суддя Л.А. Костенко