ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 рокуСправа № 912/2869/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кравченка О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 912/2869/18

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія", 49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 45

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го грудня, буд. 27, кімн. 12

про стягнення 10 666 590,05 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 03.01.18;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" про стягнення 1 698 501,60 грн попередньої оплати, 8 968 088,45 грн штрафних санкцій згідно п.5.2. ОСОБА_3, всього 10 666 590,05 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 купівлі-продажу №021812 від 18.12.2017, в частині поставки товару.

Ухвалою від 01.11.2018 господарський суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" без руху та зобов'язав в строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки, а саме: надати суду докази, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів; уточнити розмір позовних вимог.

15.11.2018 від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" надійшли письмові пояснення від 12.11.2011 №64, відповідно до яких позивачем уточнено розмір позовних вимог та надані докази, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Отже, з огляду на викладене, позивачем були усунені недоліки, які призвели до залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 15.11.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/2869/18 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 11.12.2018 о 12:00 год., встановив відповідачу та позивачу строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Протокольною ухвалою від 11.12.2018 на підставі п. 2 ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/2869/18 до 14:00 год. 21.12.2018.

13.12.2018 позивачем подано клопотання від 12.12.2018 №662 про долучення до матеріалів справи копії повідомлення вих.№206 від 25.04.2018 з відміткою про отримання.

20.12.2018 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погоджується з доводами позивача та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У відзиві відповідач зазначає, що згідно предмету договору відповідач брав на себе зобов'язання з поставки товару та не яким чином не грошове зобов'язання, що передбачає відповідальність у вигляді штрафу, який є єдиноразовим стягненням. Крім того, ТОВ "ПКП Кран-Сервіс" не отримувало вимоги про сплату даних штрафних санкцій за кожний день прострочення як зазначає п.5.2. договору №021812 від 18.12.2017, а також будь-які інші вимоги.

Ухвалою від 21.12.2018 встановлено сторонам строк для подання додаткових пояснень та доказів (у разі їх наявності) - до 03.01.2019р., закрито підготовче провадження у справі №912/2869/18, справу №912/2869/18 призначено до судового розгляду по суті на 04.01.2019 о 12:00 год.

02.01.2019 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" подана відповідь на відзив від 26.12.2018 №682, відповідно до якої позивач зазначає, що твердження відповідача про встановлення у п.п. 5.2. ОСОБА_3 №021812 від 18.12.2017 відповідальності Постачальника у випадку прострочення поставки товару у вигляді штрафу, який є єдиноразовим стягненням з посиланням на ст. 549 Цивільного кодексу України, є такими, що не можуть бути застосованими до спірного питання виду та розміру штрафних санкцій, встановлених у господарському договорі укладеному господарюючим суб'єктами.

По-друге, твердження відповідача про те, що ТОВ "ПКП Кран-Сервіс" не отримало вимоги про сплату даних штрафних санкцій за кожний день прострочення як зазначає п.5.2. договору №021812 від 18.12.2017, а також будь-які інші вимоги не відповідають дійсності, оскільки в п. 5.2. договору №021812 від 18.12.2017 не вказано, що покупець зобов'язаний направляти Постачальнику письмову вимогу про сплату штрафних санкцій, а вимогу про відмову від приймання товару та повернення суми передоплати було вручено директору ТОВ "ПКП Кран-Сервіс" ОСОБА_4 особисто, що підтверджується його особистим підписом на копії вказаної вимоги.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 04.01.2019 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, господарський суд вважає за можливе розглянути спір у даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 04.01.2019 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" (надалі - Постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (надалі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №021812 (а.с. 9-11), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник передає у власність Покупцю Кран мостовий електричний в/п 10т прогоном 22,50 м (надалі - товар), а Покупець, у свою чергу, зобов'язується прийняти товар, роботи з його монтажу та сплатити за це грошові кошти. При цьому найменування товару, ціна, строк поставки вказується у Договірній ціні (Додаток №1), яка являється невід'ємною частиною даного ОСОБА_3.

Прийом-передача товару здійснюється на об'єкті Покупця на умовах DAP "Об'єкт Покупця" ("Інкотермс 2010") (пункт 2.1. ОСОБА_3).

Згідно пункту 4.1. ОСОБА_3 ціна договору складає 1 698 501,60 грн, у тому числі ПДВ - 283 083,60 грн.

Розрахунки між Сторонами за умовами цього ОСОБА_3 здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування Покупцем відповідної грошової суми на розрахунковий рахунок Постачальника відповідно до банківських реквізитів, вказаних в даному ОСОБА_3 або рахунку в наступному порядку - 100% передоплата у розмірі 1 698 501,60 грн, у тому числі ПДВ - 283 083,60 грн - після підписання ОСОБА_3 на протязі 5 банківських днів (пункт 4.2. ОСОБА_3).

Відповідно до пункту 8.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, а частині виконання гарантійних зобов'язань протягом строку, зазначеного в п.7.1. цього договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

У Додатку №1 до договору №021812 від 18.12.2017 (а.с. 12) сторони передбачили наступне:

Об'єм поставки та ціна - кран мостовий електричний г/п 10т прогоном 22,50 м, з комплектом ЗІП, вартістю 1 698 501,60 грн.

Строк поставки пункт товару - 90 календарних днів, на умовах DAP м. Кривий Ріг з дня надходження на поточний рахунок Постачальника попередньої оплати у повному обсязі.

Умови оплати Товару - 100% на протязі 5 банківських днів з дати підписання ОСОБА_3.

Додаток №1 до ОСОБА_3 підписано повноважними представниками та скріплено печатками.

Виконуючи умови ОСОБА_3, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" 19.12.2017 перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 1 698 501,60 грн, у тому числі ПДВ - 283 083,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням №26068 від 19.12.2017 (а.с. 13).

Проте, відповідач, в порушенням умов ОСОБА_3 поставку встановлений у ОСОБА_3 строк не здійснив.

27.04.2018 позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" вимогу про перерахування попередньої оплати та пені (а.с. 14). Проте, відправлення було повернуто на адресу позивача з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с.16).

У зв'язку з чим 25.05.2018 позивачем було вручено вказану вимогу директору відповідача ОСОБА_4 особисто, що підтверджується його особистим підписом на копії вимоги (а.с.56).

Однак вимога залишена відповідачем без виконання, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Згідно частин 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави вимагати повернення попередньої оплати у зв'язку з не поставкою відповідачем товару та пропуском строку його поставки. Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

В матеріалах справи відсутні, як докази поставки обумовленого ОСОБА_3 Товару, так і докази повернення передоплати у сумі 1 698 501,60 грн.

Враховуючи вищезазначене та прострочення відповідачем строку поставки, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" про стягнення суми заборгованості з попередньої оплати в розмірі 1 698 501,60 грн підлягають задоволенню повністю.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 8 968 088,45 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу приписів ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 5.2. ОСОБА_3 у випадку прострочення поставки товару проти строків обумовлених в договорі, Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі 3% від вартості недопоставленого Товару, але не менше суми в гривнях, що еквівалентна 200 доларів США на момент складання вимоги про сплату даних штрафних санкцій за кожний день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки товару

Враховуючи встановлений факт не поставки позивачу товару на суму 1 698 501,60 грн, що спростовано відповідачем не було, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем штрафних санкцій у відповідності до п. 5.2. вказаного договору.

Доводи відповідача, викладені у відзиві спростовуються наведеним вище.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи надмірно великий розмір штрафних санкцій, а також те, що сплата надмірної суми штрафу може призвести до погіршення фінансового стану підприємства, до того ж прострочення з поставки товару не призвело до значних збитків позивача, враховуючи баланс інтересів сторін, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%. У зв'язку з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 4 484 044,22 грн штрафних санкцій. В задоволенні решти позовних вимог господарський суд відмовляє.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го грудня, буд. 27, кімн. 12, ідентифікаційний код 35615734) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 45, ідентифікаційний код 32448517) попередню оплату в сумі 1 698 501,60 грн, штрафні санкції в сумі 4 484 044,22 грн, а також судовий збір в сумі 159 998,85 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або надіслати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ольвія" (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, 45) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ПКП Кран-Сервіс" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Паризької Комуни, буд. 64 та 28000, Кіровоградська область, м.Олександрія, вул. 6-го Грудня, будинок 27, кімната 12).

Повне рішення складено 14.01.2019.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.