ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2019 р. Справа№ 910/4357/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_2, адвокат, представник згідно ордеру серії КС № 51559 від 27.11.18

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року(дата складення повного тексту 02.07.2018 р.)

у справі № 910/4357/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк"

до Публічного акціонерного товариства "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3

про визнання недійсним правочину з перерахування грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Євробанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним правочину з перерахування грошових коштів (а.с. 4-7).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі №910/4357/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с.140-150).

ПАТ КБ "Євробанк" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 р. у справі № 910/4357/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним правочин з перерахування коштів з рахунку №0001 (ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт") на рахунок НОМЕР_2 (ОСОБА_3 у ПАТ КБ "Євробанк") у розмірі 200 000,00 грн. на виконання договору №1Ф про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 13.06.2016, укладеного між ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" та ОСОБА_3 (а.с.163-166).

07 серпня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с. 176-179).

09 серпня 2018 року від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с. 185-187).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2018 року, апеляційна скарга ПАТ КБ "Євробанк" у справі № 910/4357/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

23 жовтня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4357/18, розгляд апеляційної скарги ПАТ КБ "Євробанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 року у справі № 910/4357/18 призначено на 27.11.2018 р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, для розгляду справи № 910/4357/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О.

27 листопада 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ Комерційного банку "Євробанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі № 910/4357/18 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О. та призначено до розгляду на 08 січня 2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2019 року, у зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, для розгляду справи № 910/4357/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

08 січня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ Комерційного банку "Євробанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі № 910/4357/18 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні 08 січня 2019 року проти розгляду апеляційної скарги за відсутності представників інших сторін не заперечував, надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники ПАТ КБ "Євробанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" та ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" та ОСОБА_3 у судове засідання 08 січня 2019 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за ідентифікаторами 162 та 170.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача та відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

13 червня 2016 року між ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" (далі - відповідач), як позикодавцем та ОСОБА_3 (далі - третя особа), як позичальником укладено Договір №1Ф про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики), за умовами якого позикодавець зобов'язався надати позичальнику поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 200 000,00 грн., а позичальник зобов'язався використати її для власних потреб і повернути у визначений даним договором строк, а саме до 31.12.2017 (а.с. 26-27).

Відповідно до п. 5.2 Договору, позикодавець зобов'язаний надати зазначену у договорі суму фінансової допомоги, в строк, що не перевищує 10 банківських днів з дати підписання цього договору.

15 червня 2016 року ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" перераховано позичальнику грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу "надання зворотної фінансової допомоги згідно з договором №1Ф від 13.06.2016 без ПДВ", що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_3 за період з 15.06.2016 по 12.08.2016 (а.с. 28).

15 червня 2016 року рішенням правлінням НБУ №70-рш/БТ віднесено ПАТ КБ "Євробанк" до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку (а.с. 16).

17 червня 2016 року Правлінням НБУ прийнято рішення №73-рш "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" до категорії неплатоспроможних", на підставі якого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1041 від 17.06.2016 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17.06.2016 до 16.07.2016 включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку Кононцю В.В. на один місяць з 17.06.2016 до 16.07.2016 включно (а.с. 9, 10).

На підставі наказу уповноваженої особи Фонду №26 від 21.06.2016 у ПАТ Комерційному банку "Євробанк" створено комісію з перевірки договорів та проведено перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком за період з 17.06.2014 до 17.06.2016, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 12).

21 червня 2016 року наказом уповноваженої особи Фонду №27 "Про перевірку вкладів фізичних осіб" призначено перевірку документів, пов'язаних з укладенням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в т.ч. карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам; та безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб, відкритих у банку, на рахунки фізичних осіб, якщо це призвело до збільшення загальної гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду (а.с. 13).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1183 від 07.07.2016 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Євробанк" з 17.07.2016 до 16.08.2016 включно (а.с. 15).

Згідно з актом перевірки №17 від 10.08.2016 до переліку правочинів, що є нікчемними на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", віднесено ряд операцій/транзакцій з перерахування грошових коштів (а.с. 20-21). У Витягу з додатку №1 до Акту №17 від 10.08.2016 р. міститься інформація про операцію "№10 рахунок дебітора ПАТ "1-й ЕЗПГР" №2600.5.22203.0001 найменування рахунку кредит ОСОБА_3 №2620.1.35292.001 сума 20000,00 грн., дата/час проводки 15.06.2016 12:28:25 призначення "надання зворотної фінансової допомоги згідно з договором №1Ф від 13.06.2016 без ПДВ" (а.с. 22).

10 серпня 2016 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Євробанк" Кононцем В.В. прийнято наказ №189-ОД "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями", яким наказано застосувати наслідки нікчемності операцій (транзакцій) з перерахування коштів з поточних рахунків юридичних осіб на вкладні депозитні/поточні (карткові) рахунки інших фізичних осіб - клієнтів банку, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 23-24). У витязі з додатку №1 до Наказу №189-ОД від 10.08.2016 р. зазначено "№48" "дата 15.06.2016" "дебет 2600.5.22203.0001" "ОКПО 14284666" "найменування рахунку ПАТ "1-й ЕЗПГР" "кредит 2620.1.35292.0001" "ОКПУ НОМЕР_3" "найменування рахунку ОСОБА_3" "сума 200 000,00 грн." "призначення платежу "надання зворотної фінансової допомоги згідно з договором №1Ф від 13.06.2016 без ПДВ" (а.с. 25).

16 серпня 2016 року Правлінням НБУ прийнято рішенням №215-г про відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ "Євробанк" (а.с. 19/зворот).

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Євробанк" від 16.08.2016 за вих. № 01-24.3/3255 "Повідомленням про нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування коштів з поточних рахунків юридичних та/або фізичних осіб на вкладні (депозитні) / поточні (карткові) рахунки фізичних осіб - клієнтів банку" повідомлено позивача про те, що під час перевірки правочинів виявлено правочин (транзакцію), що має ознаки нікчемності згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: правочин з переказу коштів в сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу "надання зворотної фінансової допомоги згідно Договору №1Ф від 13.06.2016 без ПДВ", вчинений 15.06.2016 та зазначено, що вказана сума не підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду та підлягає поверненню на рахунок платника коштів (а.с. 80).

Листом від 30.09.2016 р. №01-24.216814 залишено без виконання заяву про визнання кредитором з посиланням на те, що операція із зарахування коштів на рахунок третьої особи має ознаки нікчемності (а.с. 81).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1523 від 16.08.2016 "Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" запроваджено процедуру ліквідації ПАТ КБ "Євробанк" строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ "Євробанк" Кононцю В.В. строком на два роки з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно (а.с. 18, 19).

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду №2218 від 31.05.2017 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ КБ "Євробанк" з 06.06.2017 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано усі повноваження ліквідатора банку Ларченко І.М. (а.с. 30).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що переказ грошових коштів в сумі 200000,00 грн., на думку позивача є правочином, здійсненим банком з недотриманням вимог п. п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч. 4 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 227 Господарського кодексу України.

У апеляційній скарзі відповідач, разом з доводами аналогічними до вказаних у позові, зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування фізичних осіб" банк є стороною правочину за вкладом. Оспорюваний правочин вчинено в період дії Рішення Правління НБУ від 15.06.2016 р., №70-рти/БТ "Про віднесення ПАТ "Євробанк" до категорії проблемних", абз. 13 ч. 2 визначено: "не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, у яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків". На думку позивача є нікчемними будь-які операції, у т.ч. за договорами банківського рахунку які були здійсненні 15.06.2016 р. і які призводили до збільшення гарантованого відшкодування за вкладами фізичних осіб.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що операція із перерахування коштів не є правочином і до неї не можуть бути застосовані норми щодо визнання недійними правочинів. Такі дії є фактичними діями, направленими на виконання зобов'язань за договорами (правочинами). З посиланням на положення Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач зазначає, що операція з переказу коштів є лише технічною дією.

Відповідач зазначає про безпідставність посилань позивача на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, оскільки договір поворотної фінансової допомоги та переказ коштів не передбачають платіж чи передачу іншого майна Банку з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Відповідач, переказуючи кошти здійснював розпорядження виключно належним йому майном (коштами). Також відповідач зазначив про відсутність підстав для застосування п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки переказ коштів ініційовано безпосередньо відповідачем, ця операція здійснювалася не з ініціативи банку, і банк в силу положень ч. 3 ст. 1066 ЦК України не мав права контролювати здійснення такої операції. Також відповідач зазначив про безпідставність посилань позивача на наявність обмежень, передбачених Постановою Правління НБУ №70-рш/БТ від 15.06.2016 р. на момент здійснення операції з перерахування коштів, оскільки вказане рішення було банківською таємницею, не було доведено до відома відповідача, а тому відповідачу на момент надання банку розпорядження про перерахування коштів не було відомо про будь-які обмеження у діяльності банку. Відповідач зазначає, що спірні правовідносини вже були предметом розгляду в межах справи №826/14736/16.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа зазначає, що позивач намагається переглянути судове рішення у справі №826/14736/16. Також третя особа зазначає: з посиланням на судові рішення у справі №826/14736/16 про відсутність підстави для визнання недійсним правочину на підставі пункту 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вклад фізичних осіб", відсутність підстав для визнання недійсним правочину на підставі пункту 9 ч. 3 ст. 38 Закону, оскільки операцію із перерахування коштів ініціював відповідач, а не позивач, перерахування коштів не є правочином, а є дією, до якої не можуть бути застосовані норми ЦК України щодо недійсності правочину.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до викладеного у по постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 та від 16.05.2018 у справі №910/24198/16 правового висновку: "Накази (рішення) уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів не можуть установлювати обов'язки для третіх осіб, зокрема контрагентів банку. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий наказ."

У даному випадку, наказом уповноваженої особи Фонду операцію з перерахування коштів відповідачем третій особі віднесено до нікчемних правочинів з підстави, передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, у позовній заяві позивач додатково вказує підставою нікчемності п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п.п. 7, 9 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Грошовий переказ відповідача на рахунок третьої особи, який визнано позивачем нікчемним правочином, проведено банком за дорученням його клієнта на виконання укладеного між відповідачем та третьою особою договору №1Ф про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики), стороною якого банк не є. Фактично суб'єкт господарювання розпорядився власними грошовими коштами при здійсненні своєї господарської діяльності, втручання в яку не допускається.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не містить іншого терміну "правочин", а тому зміст правочину має визначатись у відповідності з главою 16 розділу ІV Книги першої ЦК України.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договір) дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Для правової кваліфікації дій учасників цивільного обороту, спрямованих на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків в якості правочинів, суттєве значення має встановлення підстав вчинення таких дій, тобто сукупності юридично значимих причин-обставин, безпосереднім об'єктивним наслідком яких стали такі дії. Саме правова підстава тієї чи іншої дії надає останній якостей цивільно-правового правочину і дозволяє належним чином кваліфікувати правочин за видом і дозволяє вірно визначити норму матеріального права, яка регулює цей правочин.

Як випливає з аналізу глави 16 ЦК України, законодавець визначає договір і дії, що вчиняються на виконання зобов'язання з договору, у нерозривній єдності, а правила про форму правочину і про його недійсність - розглядає по відношенню до підстав виникнення зобов'язання (постанова Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №910/8087/17).

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, укладений відповідачем та третьою особою договір безвідсоткової фінансової допомоги в силу презумпції правомірності правочину, є чинним та створює взаємні цивільні права та обов'язки для його сторін, а саме для відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За приписами Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі (п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Пунктом 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004, безготівкові розрахунки це - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб'єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 ГК України розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку, банком здійснено розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнтів та проведено зарахування грошових коштів на відповідний рахунок фізичної особи. Тобто, правочин зі сплати грошових коштів, який розглядається, був вчинений, відповідно, юридичною особою, яка такі кошти сплатила, тобто відповідачем, а не банком. Будь-які цивільні права та обов'язки в результаті здійснення таких правочинів у банка не виникли, не змінились, не були припинені.

Разом з цим, положення статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають підстави нікчемності правочинів (у т.ч. договорів) неплатоспроможного банку, тобто тих, які вчинено саме банком.

Таким чином, уповноваженою особою Фонду безпідставно віднесено до нікчемних правочинів з підстав, передбачених п. п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону, операцію зі сплати коштів в якості надання безвідсоткової фінансової допомоги згідно з договором №1Ф від 13.06.2016, здійсненої 15.06.2016 в сумі 200 000,00 грн.

Доводи позивача про те, що дія з перерахування грошових коштів з рахунку відповідача на рахунок ОСОБА_3.а у сумі 200 000,00 грн. з призначенням платежу "надання зворотної фінансової допомоги згідно з договором №1Ф від 13.06.2016 без ПДВ" є правочином, не ґрунтується на зазначеному в законі визначенні правочину, оскільки за своєю суттю є операцією з переказу коштів з одного рахунку на інший та не має всіх вказаних вище складових елементів правочину.

Відтак, до цієї операції не можуть бути застосовані норми закону, що регулюють питання недійсності правочину - ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 26.03.2018 у справі №911/2623/17 у подібних правовідносинах за позовом ПАТ Комерційного банку "Євробанк".

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з визначених у ньому підстав у зв'язку з тим, що перерахування грошових коштів - поворотної фінансової допомоги є лише дією, яка засвідчує факт належного виконання договору, тому підстави для визнання цієї дії недійсною за правилами визнання недійсним правочину відсутні. При цьому, судом враховано, що сам договір безвідсоткової фінансової допомоги, сторонами якого є юридична та фізична особи, позивачем не оспорюється.

Також позивач посилається на те, що правочин з перерахування коштів вчинено у період, коли діяли обмеження, встановлені рішенням Правління НБУ №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ Комерційного банку "Євробанк" до категорії проблемних", щодо проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Наведені обмеження, на думку позивача, свідчать про недотримання відповідачем і вимог статті 227 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним

Разом з тим, оскільки чинним законодавством не вимагається отримання юридичною особою будь-якого дозволу (ліцензії) при укладенні та виконанні договору безвідсоткової фінансової допомоги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності вищевикладених доводів позивача.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що недотримання обмежень, встановлених НБУ, також не спростовують наведених вище висновків суду, оскільки не доводять наявності в оспорюваній дії всіх необхідних елементів, притаманних правочину та не впливають на результат вирішення спору.

Більш того, як вірно зазначено судом першої інстанції, спірні правовідносини вже були предметом розгляду в національних судах, а саме в межах адміністративної справи №826/14736/16.

26 липня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №826/14736/16, визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Комерційного банку "Євробанк" Кононця Вадима Валерійовича щодо визнання нікчемною транзакції щодо перерахування грошових коштів у розмірі 200000,00 гривень на рахунок ОСОБА_3, відкритий у ПАТ Комерційному банку "Євробанк" та застосування наслідків нікчемності; зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ Комерційному банку "Євробанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 82-88).

Київським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 07.11.2017 р. зазначено, що: «Умовою застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону при встановленні нікчемності правочину є мета надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством. Однак, одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000,00 грн. прямо встановлена законодавством України, а тому посилання на п. 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону не є належною підставою для визнання правочину з перерахування коштів ПАТ "1-й ЕЗПГР" на рахунок ОСОБА_3 за договором поворотної фінансової допомоги, нікчемним.

На переконання судової колегії, обставини перерахування юридичною особою коштів за договором поворотної фінансової допомоги не свідчать про нікчемність правочину з перерахунку коштів, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів та не доведено, що умови укладеного договору банківського вкладу передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання кредиторам банку переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Доказів на підтвердження нікчемності правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) Уповноваженою особою не наведено, оскільки з умов договору не вбачається, які саме пільги або переваги отримали (могли би отримати) відповідачі.

Щодо посилання Уповноваженої особи в апеляційній скарзі на п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону в якості підстави для визнання договору та правочину нікчемним, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Посилання апелянта на рішення правління Національного банку України від 15.06.2016 року №70-рш/БТ "Про віднесення ПАТ КБ "Євробанк" до категорії проблемних" (а.с. 58-59), якою встановлено обмеження в діяльності банку, що була наявна на момент перерахування ПАТ "Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт" коштів на рахунок фізичної осіб в якості поворотної фінансової допомоги та, на переконання останнього, перешкоджала їх здійсненню, судовою колегією оцінюється критично, оскільки зазначена постанова становить банківську таємницю і позивач не міг знати про її зміст та встановлені обмеження.

При цьому, у контексті визначеної у рішенні Правління НБ України від 15.06.2016 року №70-рш/БТ заборони ПАТ КБ "Євробанк" з дня її прийняття здійснювати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.".

Згідно ст. 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 року, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Приписи ст. 319 Цивільного кодексу України визначають, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до п. 1.24 статті 1 вказаного Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

У свою чергу, згідно з п. 1.15 ст. 1 згаданого Закону, ініціатором є особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно ч. 2 п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 року, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.7. Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Статтею 5 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

У даному випадку, дії ПАТ "1-й ЕЗПГР" щодо перерахування коштів з власного банківського рахунку на рахунок Позивача відповідають Закону, умовам договору про надання поворотної фінансової допомоги від 13.06.2016 року №1Ф, а також договору банківського рахунку від 2620.1.35292.0001/ЄВРО КБ від 14.06.2016 року щодо порядку зарахування коштів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що Уповноваженою особою не доведено наявності підстав, передбачених п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону, для визнання нікчемним перерахування коштів з рахунку ПАТ "1-й ЕЗПГР" на рахунок Позивача, то відповідний висновок є таким, що ґрунтується на припущеннях та ймовірності, а отже є необґрунтованим і безпідставним.»

Тобто, на момент звернення з даним позовом, що є предметом розгляду даній справі, обставинам, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, що є предметом розгляду у ній, вже було надано юридичну оцінку судами України.

У рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про те, що вказані в позовній заяві та апеляційній скарзі обставини спрямовані на переоцінку тих доказів, які вже оцінювалися адміністративним судом у процесі розгляду справи №826/14736/16, за результатами якої прийнято рішення і задоволення позовних вимог у даній справі буде мати наслідком порушення принципу res judicata - остаточності рішень суду (у справі №826/14736/16), оскільки розглядаючи позовні вимоги у даній господарській справі, суд буде змушений здійснити переоцінку обставин, які встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, в той час як такі повноваження належать виключно Верховному Суду в рамках касаційного перегляду таких рішень у справі №826/14736/16.

Також колегія суддів зазначає про безпідставність посилань позивача на ч. 4 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" оскільки положення вказаної статі стосуються виключно регулювання діяльності банку та не може бути застосовано до правовідносин, що виникли між відповідачем та третьою особою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 року у справі № 910/4357/18підлягає залишенню без змін.

Апеляційна Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк"в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Євробанк" задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі № 910/4357/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20 червня 2018 року у справі №910/4357/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Євробанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Євробанк".

4. Справу №910/4357/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун

Дата складення повного тексту - 10.01.2019 р.