ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 910/12155/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018

(повний текст складено 07.11.2018)

у справі №910/12155/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення штрафу у розмірі 78249,30грн., -

встановив:

У вересні 2018 ТОВ«Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ«Українська залізниця» (відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 78249,30грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконанням взятих на себе відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг №07244/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, а саме щодо строків перевезення, просив застосувати відповідальність у вигляді стягнення штрафу на підставі ст.116 Статуту залізниць України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з ПАТ«Українська залізниця» на користь ТОВ«Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» штраф у розмірі 78249,30грн. та судовий збір у розмірі 1762,00грн. При прийнятті рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про порушення відповідачем строків перевезення згідно договору про надання послуг №07244/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 та обґрунтованість вимог позивача про стягнення штрафу саме у заявленій позивачем сумі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, регіональна філія «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18 про стягнення 78249,30грн. штрафу та прийняти нове рішення про стягнення 63675,40грн. штрафу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем здійснено, а судом першої інстанції прийнято невірний розрахунок розміру штрафу за залізничними накладними №37173341, №37195393, №37207875.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2018 для розгляду апеляційної скарги регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» у справі №910/12155/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЧорногузМ.Г., ХрипунО.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі №910/12155/18 клопотання регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено; відновлено регіональній філії «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» строк для подання апеляційної на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18; розгляд апеляційної скарги регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ«Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18 ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу суду не подано. Відповідно до ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 07.02.2018 між ПАТ«Укрзалізниця» (перевізник) та ТОВ«Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (замовник) був укладений договір про надання послуг №07244/ЦТЛ-2018 (а.с.15-29), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць та інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018 (п.12.1 договору).

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з «Загальними положеннями» Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Частинами 1, 2, 5 п.23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Матеріали справи свідчать, що протягом березня 2018 позивач відправив залізницею на станцію призначення Чорноморськ - Порт-експорт на адресу одержувача Іллічівська філія ДП«АМПУ» вантаж (пшеницю) у вагонах №95175543, №95121323, №95101374, №95102075, №95192126, №95670931, №95670840, №95671012, №95101804, №95661781, №95190963, №95154431, №95111886, №95154407, №95115010, №95130746, №95670063, №95670543, №95694709, №95104725, №95672275, №95670071, що оформлено залізничними накладними №36970275, №36970291, №37140985, №37140№951, №37192085, №37192077, №37192093, №37196979, №37192051, №37173341, №37195393, №37192069, №37204070, №37203874, №37207875 (а.с.30-54).

Перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст.313 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.41 Статуту залізниць України залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.1.1, п.1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 №644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до пп.1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.ст.41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____число _____місяць» (п. 2.1. Правил).

Згідно з п.2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п.2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, залізничних накладних (календарні штемпелі), та не заперечується відповідачем, вантаж позивача було доставлено відповідачем з порушенням строків, передбачених пп.1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.ст.41, 116 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений ст.116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого ст.116 Статуту штрафу відсутні.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання свого зобов'язання перед позивачем щодо строків перевезення вантажу, а також положення наведених норм законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 78249,30грн. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки штрафу, здійснені позивачем та прийняті місцевим господарським судом, та встановлено їх арифметичну правильність.

Посилання відповідача на те, що за залізничними накладними №37173341, №37195393, №37207875 позивачем невірно розраховано розмір штрафу колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно контррозрахунку відповідача, строк перевезення за залізничними накладними №37173341 (відстань перевезення 834 км), №37195393 (відстань перевезення 834 км), №37207875 (відстань перевезення 881 км) повинен розраховуватись добами виходячи з відстані перевезення - 200 км на добу.

Тобто, відповідач вважає, що розрахунковий строк перевезення за залізничними накладними №37173341 і №37195393 становить 5 діб + 1 доба на операції з відправлення та прибуття вантажу = 6 діб, фактичний строк перевезення 9 діб 3 години, а тому штраф за прострочення доставки становить 20% від проїзної плати; розрахунковий строк перевезення за залізничною накладною №37207875 становить 5 діб + 1 доба на операції з відправлення та прибуття вантажу = 6 діб, фактичний строк перевезення 8 діб і 14 годин, а тому штраф за прострочення доставки становить 10% від проїзної плати

Однак, як вже зазначалось, відповідно до пп.1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.ст.41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Як вбачається з залізничних накладних №37173341, №37195393, №37207875 у графі 29 наявна позначка про здійснення відправки групова/маршрутна, а тому розрахунковий термін доставки вираховується за кожні 320 км щодо маршрутних відправок (відповідно до пп.1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відтак, поданий відповідачем контррозрахунок суперечить матеріалам справи та пп.1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 78249,30грн. штрафу за прострочення доставки вантажу.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18.

Керуючись ст.ст.74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Апеляційну скаргу регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/12155/18.

4. Справу №910/12155/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун