ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2019 р. Справа№ 914/2081/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

сторони явку своїх представників не забезпечили

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року (повний текст складено 07.06.2018 р.)

у справі № 914/2081/17 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 744 308,56 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення 744 308,56 грн.

11 грудня 2017 року ухвалою Господарського суду Львівської області справу №914/2081/17 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва відповідно до ст.17 ГПК України (т.ІІ, а.с.45-47).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі №914/2081/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" в особі ВСП "Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 340 009,95 грн. пені, 17 569,53 грн. 3 % річних, 267 904,89 грн. інфляційних та судовий збір у розмірі 9 382,27 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.ІІІ, а.с.214-223).

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині, якою відмовлено у стягненні інфляційних витрат у сумі 118 824,19 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" в особі ВСП "Львівське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" інфляційних витрат у сумі 118 824,19 грн. (т.ІІІ, а.с.231-236).

17 серпня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.ІІІ, а.с. 270-273).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2018 року, апеляційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у справі №914/2081/17 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

19 листопада 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 914/2081/17, розгляд апеляційної скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17 призначено на 18 грудня 2018 року.

18 грудня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27.12.2018 р.

26 грудня 2018 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

26 грудня 2018 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи №911/1579/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Михальська Ю.Б.

27 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Михальська Ю.Б. та призначено до розгляду на 11 січня 2019 року.

У судове засідання 11 січня 2019 року представники сторін не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 169.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

30 грудня 2014 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач), як продавцем та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця", як покупцем укладено Договір №2608/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу, відповідно до 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015р. природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (т.І, а.с. 36-41).

Продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 763 тис.куб.м, в тому числі, по місяцях кварталів (п.2.1 договору №2608/15-БО-21).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом прийому-передачі газу (п.3.3 договору №2608/15-БО-21 від 30.12.2014р.).

У п.5.2 договору №2608/15-БО-21 зазначено, що ціна за 1000 куб.м газу становить 5900 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того, податок на додану вартість 73,34 грн., всього податок на додану вартість - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м природного газу - 6384,70 грн., крім того, податок на додану вартість - 20% - 1276,94 грн., всього з податком на додану вартість - 7661,64 грн.

Пунктом 11 Договору передбачено, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами №1 від 27.02.2015р., №2 від 10.03.2015р., №3 від 15.04.2015р., №4 від 15.05.2015р., №5 від 30.06.2015р., №6 від 20.07.2015р., №6/1 від 30.07.2015р., №7 від 15.10.2015р., №8 від 22.10.2015р., №9 від 02.11.2015р., №10 від 25.11.2015р., №11 від 21.12.2015р. до договору №2608/15-БО-21 від 30.12.2014р. вносились зміни, зокрема, в частині визначення вартості газу (т.І, а.с. 43-54).

У зв'язку з реорганізацією Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" і утворенням ПАТ "Українська залізниця", яке є правонаступником майна, всіх прав та обов'язків Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", сторонами погоджено замінити покупця на ПАТ "Українська залізниця", що відображено у Додатковій угоді №11 від 21.12.2015р. до договору №2608/15-БО-21 (т.І, а.с. 54-55).

На виконання Договору, протягом січня-грудня 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 4 950 554,27 грн., що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 на суму 1022407,55 грн., від 28.02.2015 на суму 699341,25 грн., від 31.03.2015 на суму 1009169,98 грн., від 30.04.2015 р. на суму 259158,48 грн., від 31.05.2015 р. на суму 97514,46 грн., від 30.06.2015 р. на суму 94172,95 грн., від 31.07.2015 р. на суму 95046,97 грн., від 31.08.2015 р. на суму 88817,00 грн., від 30.09.2015 р. на суму 97292,24 грн., від 31.10.2015 р. на суму 497094,96 грн., 30.11.2015 р. на суму 812051,07 грн., від 31.12.2015 р. на суму 178487,36 грн. (т.І, а.с. 56-67).

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (т.І, а.с. 85-103) з урахуванням листа відповідача від 30.06.2015 (т.ІІІ, а.с. 165) та пояснень позивача підтверджується, що відповідач розрахувався за поставлений позивачем газ, проте з порушенням встановлених договором строків.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу, а саме здійснення оплати за переданий природний газ із порушенням визначених сторонами строків.

У апеляційній скарзі позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 118824,18 грн. та зазначає, що здійснював розрахунок інфляційних втрат у відповідності до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань. При цьому, на думку позивача, з оскаржуваного рішення неможливо встановити за якою методикою судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з підстав аналогічних до викладених у відзиві на позов (щодо відхилення судом платіжних доручень, які містили посилання на інший договір та відхилення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій), проте рішення у вказаній частині не оскаржує.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідач, з посиланням на лист ВГСУ від 17.07.2012 р. №01-06/928/2012 зазначає, що позивачем застосовані індекси, що суперечать вказаним рекомендаціям Вищого господарського суду України, а також те, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції меншим за одиницю (тобто мала місце дефляція) та з урахуванням періоду, у якому відбулося часткове погашення такої заборгованості.

Оскільки позивачем оскаржується рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 118824,18 грн., з урахуванням ч. 1 ст. 269 ГПК України, межами перегляду судом апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 118824,18 грн.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки (п.6.1 договору №2608/15-БО-21).

Додатковою угодою №6/1 від 30.07.2015 р. сторонами включено до Договору №2608/15-БО-21 п.6.3, згідно якого за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, що надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 6.3 Договору №2608/15-БО-21 в редакції Додаткової угоди №9 від 02.11.2015 р., оплата за газ здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця з урахуванням вимог статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер договору є обов'язковим. У разі якщо оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця і на нього надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п.6.1 цього договору.

Враховуючи викладене, відповідач був зобов'язаний розраховуватись за отриманий газ у строк до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки і з 15 числа такого місяця, у випадку нездійснення таких оплат, виникало прострочення, за умови існування якого, кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, мали зараховуватись продавцем в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на безпідставне неврахування позивачем частини здійснених покупцем оплат, що мало наслідком здійснення невірного розрахунку заявлених до стягнення сум.

Враховуючи те, що у призначенні платежу платіжних доручень №465 від 09.02.2015р. на суму 500 000 грн., №471 від 11.02.2015р., №446 від 29.01.2015р. на суму 495 793,48 грн., №474 від 12.02.2015р. на суму 237 000 грн. міститься інформації про оплату за договором №1462/14/БО-Л/БМЕС-14230/НЮ від 27.12.2013р., правові наслідки неналежного виконання умов якого не є предметом дослідження у даній справі (яким є наявність або відсутність підстав для нарахування в т.ч.інфляційних втрат на заборгованість, що існувала за Договором №2608/15-БО-21), колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищезазначені документи не можуть бути належними доказами погашення відповідачем заборгованості за Договором №2608/15-БО-21 та відповідно, враховуватись під час здійснення розрахунку заборгованості, на яку підлягають нарахуванню в т.ч. інфляційні втрати.

Отже матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано факт несвоєчасного здійснення оплати за поставлений позивачем газ, що свідчить про прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором №2608/15-БО-21 позивачем нараховано та заявлено до стягнення в т.ч. інфляційні втрати в сумі 386 729,08 грн. нараховані на заборгованість за актами, датованими у період з січня 2015 року по квітень 2015 року.

У наданому позивачем до суду першої інстанції розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за договором від 30.12.2014 №2608/15-БО-21 на дату остаточного розрахунку, у розділах "Інфляційні, які нараховані за зобов'язаннями" - "січня 2015 р.", "лютого 2015 р.", "березня 2015 р.", "квітня 2015 р." зазначено розмір інфляційного збільшення заборгованості у грн., а для обрахунку вказаних сум зазначено відомості в т.ч. щодо: вартості спожитого об'єму природного газу, розмір фактичної оплати за розрахунковий період, суму боргу без урахування індексу інфляції, що існувала на останній день місяця розрахункового періоду, період прострочення (за який здійснюється нарахування) (т.ІІІ, а.с. 197-201).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", з урахуванням вихідних даних для обрахунку, зазначених позивачем, колегія суддів дійшла висновку про те, що на заборгованість, визначену позивачем за розрахунковий період з 15.02.2015 по 31.03.2015 позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму більшу від тієї, що визначена за результатами перерахунку, з урахуванням заявлених періодів прострочення (за який здійснюється нарахування), а за період з 01.04.2015 по 31.05.2015 позивачем нараховано та заявлено до стягнення суми менші, від сум, які визначені за результатами перерахунку, з урахуванням заявлених періодів прострочення (за який здійснюється нарахування):

Період заборгованості за який позивач просить здійснити нарахуванняСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу Заявлено позивачемПідлягає стягненню
123456
15.02.2015 - 28.02.,641.05351228,03104389,2051228,03
01.03.2015 - 31.03.,381.10896759,759,94
15.03.2015 - 31.03.,251.10875528,8597907,8775528,85
01.04.2015 - 30.04.,661.14083215,5315230,7015230,70
01.05.2015 - 31.05.,181.0227375,241793,511793,51
15.04.2015 - 30.04.9,981.140141283,8022201,7422201,74
01.05.2015 - 31.05.9,981.02222201,744125,494125,49
15.05.2015 - 31.05.,481.0225701,491036,631036,63
Всього:483294,92 грн.386729,14 грн.267904,89 грн.
Вказаний розрахунок здійснено з урахуванням визначених позивачем сум та періодів прострочення, за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", можливість застосування якої передбачена в роз'ясненнях, викладених у постанові пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України , - при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

При цьому, саме позивач наділений правом визначення ціни позову на власний розсуд та скористався ним у даному випадку.

Таким чином, з урахуванням періодів існування та погашення заборгованості за актами датованими у період січень-квітень 2015 р., визначених позивачем періодів прострочення та максимальних сум нарахування, пред`явлених до стягнення, інфляційне збільшення боргу склало 267904,89 = (51228.03 + 96759.94 + 75528.85 + 15230,70 + 1793,51 + 22201,74 + 4125,49 + 1036,63).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 267904,89 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки індекс інфляції є змінною величиною, позивач, який бажає стягнути заборгованість з урахуванням цього індексу, повинен у кожному конкретному випадку подати господарському суду обґрунтований розрахунок відповідної суми.

Разом з тим, позивачем не зазначено, яку саме методику розрахунку інфляційних втрат ним застосовано і в апеляційній скарзі не наведено доводів щодо неправильності застосованої судом першої інстанції методики розрахунку, неможливості її застосування у цих спірних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі № 914/2081/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29 травня 2018 року у справі №914/2081/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Справу №914/2081/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Ю.Б.Михальська

Дата складення повного тексту - 14.01.2019 р.