ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. Справа№ 910/10429/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Громадської організації «Громадське Телебачення»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2018

у справі №910/10429/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Громадської організації «Січ-С14»

до Громадської організації «Громадське Телебачення»

про визнання недостовірною інформації та зобов'язання вчинити дії

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Cіч-С14» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації «Громадське телебачення» про визнання недостовірною інформації та зобов'язання вчинити дії.

У підготовчому засіданні 23.10.2018 позивачем суду надано клопотання про призначення у справі лінгвістичної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі №910/10429/18 судову експертизу.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Громадська організація «Громадське Телебачення» звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, всупереч статей 98, 99 ГПК України, п.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, на вирішення експерта поставлені питання, які є правовими, а тому їх вирішення не віднесено законом до компетенції суду. Призначаючи експертизу, суд допустив порушення ст.10 Конституції України, ст. ст. 34, 79 Закону України «Про нотаріат» з огляду на відсутність в матеріалах справи нотаріально завіреного перекладу фрази мовою оригіналу, викладеної в першому питанні, поставленому на вирішення експерта. Як стверджує скаржник, без нотаріального перекладу, висновок експертизи не зможе бути використаний як доказ, оскільки не відповідатиме вимогам допустимості та достовірності.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 апеляційну скаргу Громадської організації «Громадське Телебачення» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу Громадської організації «Громадське Телебачення» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 у справі №910/10429/18 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10429/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.01.2019, Громадській організації «Січ-С14» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

У судовому засіданні 10.01.2019 представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просить скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав, вказав, що її доводи є безпідставними та такими, що побудовані на формальних міркуваннях апелянта. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

За приписами ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку з чим постановлена у справі № 910/10429/18 ухвала Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 має бути залишена без змін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Громадська організація «Січ-С14» зазначає, що відповідачем було здійснено розголошення завідомо недостовірної інформації, яка завдає шкоди діловій репутації позивача. Зважаючи на це, позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію про Громадську організацію «Січ-С14», що була поширена відповідачем в мережі Інтернет, а також зобов'язати відповідача спростувати таку інформацію шляхом розміщення резолютивної частини рішення у даній справі на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske.

В наданому представником позивача у підготовчому засіданні клопотанні про призначення судової лінгвістичної експертизи, позивач просив суд поставити на вирішення експерта наступні питання:

1.Чи є в спірному тексті твердження, що позивач є «неонацистською групою» негативними відомостями про позивача та його діяльність? Яка смислова спрямованість твердження в спірному тексті, що позивач є «неонацистською групою»?

2.Якщо твердження, що позивач є «неонацистською групою» є негативними відомостями про позивача, то в якій формі воно виражено: твердження або припущення?

3.Чи підтверджує лінгвостилістичний аналіз спірного тексту, що твердження, що позивач є «неонацистською групою» здійснене у формі твердження, яке містить відомості про порушення позивачем чинного законодавства, загальноприйнятих моральних норм і принципів?

4.В якому значенні вжито твердження, що позивач є «неонацистською групою» у тексті спірної публікації?

5.Яка композиційна структура тексту спірної публікації, які стилістичні прийоми використовує автор і як вони характеризують героїв публікації?

6.Чи є твердження, що позивач є «неонацистською групою», викладене в тексті спірної публікації, твердженнями про факти, або оціночними судженнями, думкою автора публікації?

Відповідачем були викладені заперечення щодо призначення у справі судової експертизи, в яких відповідач посилався, зокрема на те, що встановлення обставин недостовірності характеру інформації може бути здійснено судом на основі наявних у нього правових знань; питання, запропоновані позивачем, сформульовані некоректно, зокрема, у самому питанні представник позивача називає спірні відомості «твердженнями»; щодо питання щодо встановлення негативних відомостей, то представник відповідача зазначає, що з 19.04.2014 із ст. 277 Цивільного кодексу України виключено частину 3, яка передбачала, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежне; наданий позивачем переклад змісту публікації не засвідчений належним чином відповідно до законодавства України; у наданому позивачем перекладі пропущено слово «former», що відповідно до електронного словника Cambridge Dictionary у перекладі з англійської означає «колишній», у зв'язку з чим представник відповідача вказує, що хибно перекладена фраза не може виноситись на вирішення експертизи. Разом з тим, відповідач, посилаючись на ст.99 ГПК України, вказував на відсутність одночасно передбачених цією статтею умов для призначення експертизи.

Мотивуючи рішення про призначення експертизи, суд першої інстанції зазначив, що вона призначається з огляду на те, що для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи та з'ясування обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, оскільки без спеціальних знань встановити відповідні обставини неможливо. Водночас судом, з урахуванням зауважень відповідача, було сформовано перелік запитань, які належить вирішити експерту, зокрема:

1. Чи є висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», у тексті публікації на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske/status/27073285 в мережі Інтернет в статті (пості) наступного змісту «Neo-nazi group С 14 has seized a former militant of the self-proclaimed "Donetsk People's Republic», Brazilian Rafael Lusvarghi, and were going to hand him over to #Ukraine's Security Service, one of the group members posted on Facebook" / «Неонацистська група С 14 захопила бойовика самопроголошеної «Донецької народної республіки» бразильця Рафаеля Лусваргі, та збиралась передати його #Службі безпеки України, запостив один із членів групи у Fаcebook» (далі - Публікація) негативними відомостями про позивача та його діяльність? Яка смислова спрямованість висловлювання, що позивач є «неонацистською групою»?

2. Якщо висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», є негативними відомостями про позивача, то в якій формі воно виражено: твердження або припущення?

3. Чи підтверджує лінгвостилістичний аналіз вказаної Публікації, що висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», здійснене у формі твердження, яке містить відомості про порушення позивачем чинного законодавства, загальноприйнятих моральних норм і принципів?

4. В якому значенні вжито висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», у тексті Публікації?

5. Яка композиційна структура тексту вказаної Публікації, які стилістичні прийоми використовує автор і як вони характеризують героїв Публікації?

6. Чи є висловлювання, що позивач є «неонацистською групою», викладене в тексті вказаної Публікації, твердженнями про факти, або оціночними судженнями, думкою автора публікації?

Як вже зазначалось колегією суддів, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про нотаріат». Водночас, скаржник наводить доводи щодо некоректності та незаконності поставлених на вирішення експерта питань, які, на його думку, належать до сфери права, а не спеціальних знань; ненадання експерту завіреного перекладу українською мовою спірної публікації; вказує на затягування розгляду справи, внаслідок призначення експертизи.

Проте, колегія суддів поділяє та вважає правильною позицію суду першої інстанції про наявність правових підстав для її призначення, зважаючи на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач посилається на розголошення відповідачем завідомо недостовірної інформації, яка завдає шкоди діловій репутації позивача, у тексті публікації на веб-сайті https://twitter.com/Hromadske/status/27073285 в мережі Інтернет в статті (пості) наступного змісту «Neo-nazi group С 14 has seized a former militant of the self-proclaimed "Donetsk People's Republic», Brazilian Rafael Lusvarghi, and were going to hand him over to #Ukraine's Security Service, one of the group members posted on Facebook" / «Неонацистська група С 14 захопила бойовика самопроголошеної «Донецької народної республіки» бразильця Рафаеля Лусваргі, та збиралась передати його #Службі безпеки України, запостив один із членів групи у Fаcebook».

Враховуючи це, позивач стверджує, що вказана публікація містить недостовірну інформацію у формі фактичних тверджень про позивача, де його названо «неонацистською групою» і є такою, що викладена неправдиво, оскільки зазначені в ній відомості, спотворені та не є оціночними судженнями відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, твердження апелянта про недотримання судом приписів ч.1 ст.99 ГПК України є безпідставними.

З огляду на предмет, підстави позовних вимог, а також викладені у відзиві на позов доводи представника відповідача, колегія суддів погоджується з висновком суду, що для вирішення спору у цій справі та з метою встановлення наявності чи відсутності підстав вважати поширену про позивача інформацію в публікації недостовірною чи такою, що завдає шкоди діловій репутації, і зокрема, інформації про приналежність позивача до «неонацистської групи», необхідним є здійснення аналізу смислового навантаження та характеру інформації, розміщеної у спірній публікації.

Відповідно до розділу 2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5), у межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення проводяться авторознавчі та семантико-текстуальні дослідження. Семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов'язаних із встановленням фактичних даних про автора. Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел. Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об'єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Варто також погодитись, що здійснення аналізу смислового навантаження та характеру інформації спірної публікації не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об'єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Так, для констатації об'єктивного змісту тексту спірної публікації з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень, а не правової кваліфікації, як зазначає скаржник, і є доцільним проведення лінгвістичної експертизи такої публікації.

Надані експертом висновки з поставлених питань (в тому числі щодо характеру висловлювання) є об'єктом оцінки суду при вирішенні спору по суті поряд з іншими доказами, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав вважати певну інформацію недостовірною чи такою, що завдає шкоди діловій репутації. На думку колегії суддів, зазначений висновок суду першої інстанції повністю відповідає також приписам ст.ст. 73, 74, 76, 77 та 104 ГПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними у відзиві на скаргу, в якому позивач з приводу відсутності нотаріально засвідченого перекладу спірної публікації та відповідності його на предмет допустимості і достовірності зауважив, що такий було здійснено у бюро перекладів ФОП «Волинський В.М.» дипломованим перекладачем (диплом перекладача КВ №45946816). Водночас, позивач звернув увагу, що посилання апелянта на формальні недоліки перекладу публікації, як то пропущене слово «former» у перекладеному тексті, яке, відповідно до електронного словника Cambridge Dictionary у перекладі з англійської означає «колишній», не спростовують змісту самої публікації, оскільки позивачем оспорюється саме визначення відповідачем позивача як неонацистської групи.

Стосовно доводів скарги про неврахування судом факту виключення Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 частини 3 статті 277 Цивільного кодексу України, судова колегія зауважує, що такі дії законодавця не мають на меті звуження обсягу прав особи на захист від поширеної щодо неї негативної інформації, оскільки при такому способі захисту має застосовуватись не презумпція добропорядності, а принцип змагальності сторін, а тому суд не вправі обмежувати позивача у наданні доказів в обґрунтування заявлених вимог.

Щодо запропонованого позивачем питання в контексті встановлення негативних відомостей, суд першої інстанції вірно вказав, що з огляду на предмет та підстави позову, зокрема, щодо визнання інформації такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, наявні підстави для дослідження питання щодо існування у спірному висловлюванні негативних відомостей.

Зазначена позиція повністю корелюється з підпунктом 2.1.2. пункту 2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, відповідно до якого наведено орієнтовний перелік питань, які можуть бути поставлені експерту, серед яких, зокрема, питання «Чи міститься в тексті інформація позитивного або негативного характеру щодо певної фізичної або юридичної особи».

Щодо доводів апелянта про невідповідність перекладу, його неофіційність та заборону його врахування під час дослідження, а також неможливість отримання експертом додаткових матеріалів під час проведення експертизи, зокрема в частині неправильного, на думку скаржника, перекладу тексту, що підлягає дослідженню, а також в частині некоректних, на думку скаржника, запитань, поставлених експерту, колегія суддів вважає, що вказані доводи спростовуються нормами ст. 69 ГПК України, а також змістом пункту 2.1. і зокрема підпункту 2.1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Крім того, положення вказаної Інструкції не містять вимог для подання на дослідження експертові саме нотаріально-завірених текстів перекладу об'єкту дослідження.

Інші доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованості висновків викладених судом в оскаржуваній ухвалі від 30.10.2018 у справі №910/10429/18, також не спростовують, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги Громадської організації «Громадське телебачення» у суду апеляційної інстанції відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації «Громадське Телебачення» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 у справі №910/10429/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 у справі № 910/10429/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10429/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 17.01.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук