ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення зустрічної позовної заяви

08.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5464/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Сторожко Тетяни Миколаївни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 372535,92 грн

у справі

за первісним

за позовом Комунального закладу "Криворізька міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Сторожко Тетяни Миколаївни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов'язання звільнити нежитлові приміщення ОСОБА_2

у присутності представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник ОСОБА_3, довіреність № 336 від 10.02.2017; представник ОСОБА_4, довіреність № 336 від 10.02.2017; представник ОСОБА_5, довіреність № 336 від 10.02.2017;

вільний слухач: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 06.12.2018 Комунальний заклад "Криворізька міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Сторожко Тетяни Миколаївни (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення площею 322,5 кв.м, розташовані на 1-му поверсі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та передати їх позивачу.

Ухвалою від 10.12.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановленими ГПК України, з призначенням підготовчого засідання на 08.01.2019.

08.01.2019 ФОП Сторожко Т.М. (далі - заявник, зустрічний позивач) звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, у якій заявила вимоги про стягнення з КЗ "Криворізька міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" (далі - зустрічний відповідач) надмірно сплачених грошових коштів за оренду майнового комплексу в сумі 372535,92 грн.

В обґрунтування поданого зустрічного позову ФОП Сторожко Т.М. посилається на те, що, на її думку, вона безпідставно за оренду майнового комплексу, який не має законного власника, сплатила КЗ "Криворізька міська лікарня № 1" Дніпропетровської обласної ради" 372535,92 грн, які складаються з: 361817,64 грн орендної плати за 36 місяців з розрахунку 10050,49 грн/місяць та 10718,28 грн неіснуючого податку на землю з розрахунку 297,73 грн/місяць.

Враховуючи матеріали справи № 904/5464/18, розглянувши зустрічну позовну заяву та заслухавши представників зустрічного позивача з цього приводу, суд дійшов висновку про повернення її заявнику з наступних підстав.

За змістом правових норм ГПК України, зокрема, стаття 46 якого передбачає процесуальні права та обов'язки сторін, серед яких відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

До того ж, слід зауважити, що зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від первісного позову, зокрема, він має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов'язаних вимог. Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись в тому, що обидва позови взаємно пов'язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов'язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах. Задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. Найчастіше це - позов про визнання договору недійсним або позов про визнання права. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Відсутність однієї з названих підстав прийняття зустрічного позову зумовлює повернення зустрічної позовної заяви з посиланням на ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, предметом первісного позову є зобов'язаня звільнити відповідачем нежитлові приміщення площею 322,5 кв.м, розташовані на 1-му поверсі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та передати їх позивачу. В свою чергу предметом зустрічного позову є стягнення грошових коштів, перерахованих як оренду плату, безпідставно отриманих можливим не власником нерухомого майна.

Незважаючи на те, що обидва спори пов'язані з одним і тим самим договором оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 3, укладеного 27.10.2014 між ФОП Сторожко Т.М., як орендарем, та Дніпропетровською обласною радою, як орендодавцем, та виходячи з обставин і доводів зустрічного позову, суд не вбачає підстав у тому, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову та має на меті доведення відсутності у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява не є взаємнопов'язаною з первісним позовом, а тому така заява може бути подана в порядку окремого провадження, а не сумісно з первісним позовом через що зустрічна позовна заява підлягає поверненню на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Як слідує з тексту зустрічної позовної заяви, що підтверджується копією квитанції № 68102 від 15.10.2017 з порталу http://court.gov.ua/, ФОП Сторожко Т.М. сплатила за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області 1600,00 грн, який в подальшому було передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва, на реквізити останнього було зобов'язано позивача сплати судовий збір за подання такого позову. Тож сплачений до Господарського суду Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1600,00 грн залишився невикористаним, в результаті чого ФОП Сторожко Т.М., подаючи зустрічний позов, просила зменшити судовий збір саме до вказаної суми та додала копію відповідної квитанції для підтвердження наявності сплати судового збору за подання зустрічного позову.

В свою чергу, суд через програму Діловодство спеціалізованого суду перевірив зазначену в зустрічній позовній заяві інформацію та з'ясував, що матеріали справи № 904/9829/17, до якої була додана квитанція № 68102 від 15.10.2017 про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн, дійсно передані до Господарського суду м. Києва за підсудністю. За відомостями з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень позовна заява у справі № 904/9829/17 була повернута без розгляду. Однак, судом не виявлено інформації щодо вирішення питання стосовно повернення сплаченого судового збору чи щодо вимоги Господарського суду м. Києва, про яку йдеться у зустрічній позовній заяві, стосовно зобов'язання позивача сплати судовий збір саме на реквізити Господарського суду м. Києва за позовом у справі № 904/9829/17. Жодних доказів у підтвердження наявності цього факту заявник не надає, а тому перевірити факт щодо невикористання вищевказаного платіжного документу в інших справах та наявності на даний час цього судового збору в Державному бюджеті України не представляється можливим.

Разом з тим, слід зауважити, що судовий збір у сумі 1600,00 грн, на який посилається зустрічний позивач, був сплачений у 2017 році на рахунок 3005, але з 02.07.2018 у Господарського суду Дніпропетровської області діє інший рахунок для зарахування судового збору, а саме: 3016. Тож, суд не приймає вищевказану копію квитанції за належний та допустимий доказ сплати судового збору за подання зустрічного позову та питання щодо повернення судового збору не вирішує.

Керуючись cт.ст. 180, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Фізичній особі-підприємцю Сторожко Тетяні Миколаївні зустрічну позовну заяву.

Додаток (заявнику): - зустрічна позовна заява на 1 арк.

Ухвала набирає законної сили з після її проголошення - 08.01.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Д. Воронько