УХВАЛА

17 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 903/6/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.

розглянувши заяву розпорядника майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражного керуючого Сашина О.А.

про повернення судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна

у справі № 903/6/18

за заявою Приватного підприємства "Моноліт Фудз"

до Приватного акціонерного товариства "Ратнівський молокозавод

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою розпорядника майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражного керуючого Сашина О.А. на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі № 903/6/18 на підставі п.1 ч.1 ст.293 ГПК України та ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 15.01.2019 надійшла заява розпорядника майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражного керуючого Сашина О.А. про повернення судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі № 903/6/18.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, зокрема, у статті 7 цього Закону визначено загальний порядок повернення судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Частиною 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Пунктами 1, 2, 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року (далі - Порядок) передбачено, що його розроблено, зокрема, на виконання статті 7 Закону України "Про судовий збір". Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, зокрема, податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства платником подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Отже, при вирішенні питання про повернення з Державного бюджету України коштів, сплачених як судовий збір за подання касаційної скарги, за клопотанням (заявою) особи, яка його сплатила, Верховний Суд перевіряє надходження таких коштів до державного бюджету на підставі платіжних документів поданих в оригіналі.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги учасників справи, на підставі, зокрема, письмових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При вирішенні питання про повернення коштів з Державного бюджету України суд досліджує докази надходження таких коштів до бюджету тільки з оригіналу платіжного доручення.

Однак, в порушення вимог статей 73, 76, 77 ГПК України, розпорядником майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражним керуючим Сашиним О.А. до заяви про повернення судового збору додано копію дублікату квитанції № 0.0..1 код квитанції 1290-6536-5284-6016 від 14.07.2018 про сплату судового збору в розмірі 7 000 грн. за подання касаційної скарги постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі № 903/6/18.

Відтак, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви розпорядника майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражного керуючого Сашина О.А. про повернення судового збору, сплаченого заявником при поданні касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі №903/6/18.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розпорядник майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражний керуючий Сашин О.А. не позбавлений права на повторне звернення із клопотанням про повернення судового збору, надавши оригінал доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі № 903/6/18.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 76, 77, 123, 234 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити розпоряднику майна ПрАТ "Ратнівський молокозавод" арбітражному керуючому Сашину О.А. у задоволенні заяви про повернення судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 02.05.2018 в частині заборони посадовим особам ПрАТ "Ратнівський молокозавод" здійснювати розпорядження грошовими коштами товариства без згоди розпорядника майна у справі № 903/6/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Ткаченко Н.Г.

Судді: Білоус В.В.

Жуков С.В.