ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.01.2019 Справа № 920/729/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Сидорука А.І.,

Розглядається в порядку загального позовного провадження справа № 920/729/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" (вул. Пролетарська, 69, м. Суми, 40009, код 38867768),

до відповідача Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) (вул. Молодіжна, буд. 1, с. Склярівка, Сумський район, Сумська область, 42302, ),

про стягнення 2 140 000 грн. 00 коп. штрафу за невиконання зобов'язань з поставки товару за укладеним між сторонами договором поставки № 0106 від 01.06.2017,

За участю представників:

від позивача - Громов Р.С. (директор);

від відповідача - Кучменко С.В. (довіреність № 24 від 23.05.2018);

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 2 140 000 грн. 00 коп. штрафу за невиконання зобов'язань з поставки товару за укладеним між сторонами договором поставки № 0106 від 01.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав зобов'язань з поставки товару за договором поставки № 0106 від 01.06.2017.

16.10.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 7562 від 16.10.2018), в якому зазначає, що відповідачу невідомо про укладання договору на який посилається позивач. Як вбачається з копії договору № 0106 від 01 червня 2017 року, в останньому відсутні істотні умови, а саме ціна товару, відсутні будь-які умови поставки.

22.10.2018 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 7716 від 22.10.2018), в якій зазначає, що договір підписаний сторонами та завірений печатками на кожній сторінці; пунктом 2.5 договору передбачено, що ціна за продукцію визначається у рахунках та/або видаткових накладних; пунктами 2.3, 2.4, 3.1, 3.2 договору визначені умови поставки товару.

07.11.2018 відповідач подав заперечення (вх. № 8045 від 07.11.2018), де зазначає, що договір № 0106 від 01.06.2017 є неукладеним. Відповідач вказує на ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку ціни позову. Відомості з електронного ресурсу зернової біржі щодо середніх цін на соняшник у період з 01.06.2017 по 15.10.2017, які діяли на всій території України, не є документом, який підтверджує нарахування штрафу та його розмір.

07.11.2018 відповідач подав клопотання про проведення судово-технічної експертизи (вх. № 2487к від 07.11.2018).

У судовому засіданні 07.11.2018 судом оголошено перерву до 15.11.2018 о 10 год. 00 хв.

09.11.2018 позивач подав оригінал договору поставки № 0106 від 01.06.2017, укладений між сторонами, що був долучений до справи та оглянутий судом у судовому засіданні 15.11.2018.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 15.11.2018 у справі № 920/729/18 відмовлено у задоволенні клопотання Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) про проведення судово-технічної експертизи (вх. № 2487к від 07.11.2018), продовжений строк підготовчого провадження на тридцять днів до 23.12.2018 та відкладене підготовче засідання на 3 грудня 2018 року на 10 год. 30 хв. з повідомленням сторін.

03.12.2018 відповідач подав додаткові письмові пояснення до відзиву та заперечень, де зазначає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу (поставки) від 03.04.2017 № 55, за два місяці до спірного договору поставки від 01.06.2017 № 0106, згідно з яким ТОВ «ПВП «Стандарт» отримувало від САП «Родючисть» (ТОВ) соняшник. Згідно з п. 9.1 договору купівлі-продажу (поставки) від 03.04.2017 № 55 він діє до 31.08.2018. Предметом обох договорів є одна і та ж продукція (соняшник) з однаковими характеристиками. У пункті 2.3 спірного договору поставки від 01.06.2017 № 0106 вказується, що САП «Родючисть» (ТОВ) зобов'язується поставити ТОВ «ПВП «Стандарт» соняшник до 15.10.2017. Проте вказана дата повністю охоплюється терміном дії (31.08.2018) договору від 03.04.2017 № 55, на підставі якого, вже після нібито укладення між сторонами договору поставки від 01.06.2017 № 0106, САП «Родючисть» (ТОВ) здійснювало відвантаження ТОВ «ПВП «Стандарт» соняшнику по видатковим накладним від 01.06.2017 № 200, від 03.07.2017 № 246, від 10.07.2017 № 259. ТОВ «ПВП «Стандарт» має перед САП «Родючисть» (ТОВ) значну заборгованість за отриманий за договором від 03.04.2017 № 55 соняшник. Наведені факти підтверджують неможливість укладення САП «Родючисть» (ТОВ) із ТОВ «ПВП «Стандарт» договору поставки від 01.06.2017 № 0106 та підтверджують відсутність підстав для виконання з боку САП «Родючисть» (ТОВ) зобов'язань за цим договором.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.12.2018 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на " 12" грудня 2018 року на 10 год. 20 хв. з повідомленням сторін.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.12.2018 відкладений розгляд справи по суті на 09 січня 2019 року на 12 год. 45 хв. з повідомленням сторін.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

01.06.2017 між сторонами укладено договір поставки № 0106, за умовами якого відповідач передає у власність позивача, а останній приймає та оплачує соняшник у кількості 2000 т (+/- 25%), показники: вологість - не більше 8%, смітна домішка - не більше 3 %, ДСТУ 4694:2006.

Відповідно до п. 2.4. договору, ціна за продукцію визначається у рахунках та/або видаткових накладних.

За умовами п. 2.2. договору, при поставці постачальником продукції з показниками якості: вологість - більш ніж 8%, смітна домішка - більш ніж 3%, ціна продукції знижується на відсоток, який відповідає різниці між фактичними показниками якості продукції.

Пунктом 2.3. договору визначено, що постачальник зобов'язується поставити позивачу продукцію у кількості визначеній п. 2.1. договору до 15.10.2017.

Датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної сторонами договору (п. 2.4. договору).

Згідно з п.п. 2.6., 2.7. договору, позивач зобов'язується оплатити отриманий товар шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника та повністю розрахуватись за поставлену продукцію до 31.05.2018.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. договору, відповідач зобов'язується передати позивачу товар у строк, визначений п. 2.3. договору з усіма його приналежностями та документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України. Позивач зобов'язується прийняти від відповідача товар та оплатити його згідно з умовами п. 2.7. договору.

Договір діє до 31.12.2019 (п. 7.3. договору).

Пунктом 4.7. договору передбачено, що відповідач, у разі відмови від поставки товару визначеного п. 2.1. договору, зобов'язується сплатити штраф у розмірі 10 % від ринкової вартості товару, який зобов'язаний був поставити.

За приписами ст.ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ст. 665 ЦК України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Судом встановлено, що у договорі сторонами погоджено його істотні умови, зокрема предмет (соняшник у кількості 2000 т (+/- 25%), показники: вологість - не більше 8%, смітна домішка - не більше 3 %, ДСТУ 4694:2006), ціну (ціна за продукцію визначається у рахунках та/або видаткових накладних), строк дії договору. У договорі сторонами визначено обов'язок відповідача передати позивачу товар, строки поставки та оплати товару.

Таким чином суд приходить до висновку, що договір поставки № 0106 від 01.06.2017 є укладеним, між сторонами виникли правовідносини з поставки.

Оригінал договору оглянутий судом у судовому засіданні 15.11.2018. Копія договору, що долучена до матеріалів справи, є тотожною оглянутому оригіналу.

Договір підписаний повноважними представниками, підписи скріплені печатками.

Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного факту сторонами не подано.

Відповідач не подав суду доказів протиправності використання своєї печатки, у зв'язку з чим відсутні правові підстави вважати, що печатка Спільного агрохімічного підприємства "Родючисть" використовувалась не на розсуд відповідача чи всупереч його волі.

Посилання відповідача на те, що на момент укладення спірного договору поставки, між сторонами вже існували договірні відносини за укладеним раніше аналогічним договором, докази, подані на підтвердження правовідносин сторін за договором № 55 від 03.04.2017, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини не спростовують факту укладення договору № 0106 від 01.06.2017. Чинним законодавством України не заборонено укладення між тими ж сторонами договору поставки в разі дії попереднього аналогічного договору на поставку тієї ж продукції. Також суд приймає до уваги, що позивач заперечує факт укладення договору № 55 від 03.04.2017 та отримання за ним товару від відповідача; правовідносини за договором № 55 від 03.04.2017 є предметом розгляду в іншій судовій справі.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що сторонами ніяких дій на виконання умов договору поставки № 0106 від 01.06.2017 не вчинялось. Товар за договором позивачу не поставлявся, докази заявлення позивачем вимог щодо поставки товару до звернення з позовом до суду, будь-яка переписка сторін з приводу поставки, відмови від договору поставки, в матеріалах справи відсутні.

На підставі п. 4.7. договору, у зв'язку з не поставкою товару у визначений договором строк, позивачем відповідачу нарахований штраф в сумі 2 140 000 грн. 00 коп., виходячи з середньої закупівельної ціни на соняшник станом на 15.10.2017 (кінцевий строк поставки товару) згідно з інформацією на інформаційному ресурсі Електронної зернової біржі https://graintrade.com.ua, що становить 10 700 грн. за тонну.

Ринкова вартість - це найбільш вірогідна ціна, за яку об'єкт може (міг) бути проданий на відкритому конкурентному ринку.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок та докази на його підтвердження, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 2 140 000 грн. 00 коп. з наступних підстав.

У пункті п. 2.1. договору сторони передбачили похибку у кількості товару +/- 25%, тому здійснення розрахунку штрафу, виходячи саме з 2000 т суд вважає необґрунтованим.

У цьому ж пункті визначені характеристики якості товару (вологість - не більше 8%, смітна домішка - не більше 3 %, ДСТУ 4694:2006), а у п. 2.2. передбачено можливість поставки продукції з показниками якості: вологість - більш ніж 8%, смітна домішка - більш ніж 3%. В останньому випадку ціна продукції знижується на відсоток, який відповідає різниці між фактичними показниками якості продукції.

Тобто, сторони передбачили можливість зменшення ціни в залежності від якості соняшнику.

З поданої позивачем роздруківки з Електронної зернової біржі https://graintrade.com.ua, не вбачається ринкової ціни на соняшник станом на 15.10.2017 в розмірі 10 700 грн. за тонну. Ціни по областях визначені станом на 10-12.10.2017, від 10250 до 10700 грн. за тонну. У таблиці включені Кіровоградська, Вінницька, Дніпропетровська, Донецька, Полтавська, Київська та Черкаська області. Показник 10700 грн. за тонну тільки у Вінницькій області.

З інформації не вбачається показників якості соняшнику.

В умовах для пошуку інформації на сайті https://graintrade.com.ua позивачем вказано умови поставки EXW. Разом з цим, у договорі такі умови поставки сторонами не визначені.

За цих обставин, суд вважає неналежним доказом роздруківку з Електронної зернової біржі https://graintrade.com.ua, на підтвердження бази нарахування штрафу, зокрема ринкової вартості соняшнику станом на 15.10.2017.

Інших доказів на підтвердження розрахунку суми штрафу позивачем не подано.

З урахуванням викладених обставин, відсутністю чітко визначеної бази нарахування штрафу у договорі, неподання позивачем належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження суми нарахованого штрафу, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача 2 140 000 грн. 00 коп. штрафу за невиконання зобов'язань з поставки товару за укладеним між сторонами договором поставки № 0106 від 01.06.2017 за їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт".

3. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Відповідно до пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-виробниче підприємство "Стандарт" - вул. Пролетарська, 69, м. Суми, 40000, код 38867768.

Спільне агрохімічне підприємство "Родючисть" (Товариство з обмеженою відповідальністю) - вул. Молодіжна, буд. 1, с. Склярівка, Сумський район, Сумська область, 42302, .

Повне рішення складене 11.01.2019

СУДДЯ О.Ю.РЕЗНІЧЕНКО