ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 927/623/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Суліма В.В

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чвалюк А.В. довіреність № 19/3-02/177 від 29.08.18

від відповідача: Усик О.П., начальник Загону

від третьої особи 1: Коноваленко С.В. довіреність № 05-02/4406 від 19.09.18

від третьої особи 2: ОСОБА_5 - особисто

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року (повний текст складено 31.10.2018 р.)

у справі № 927/623/18 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України",

до 1 Державного пожежно-рятувального загону управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5,

про стягнення 528 255,20 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення 528 255,20 грн. (т.І, а.с. 4-9).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року (Повне судове рішення складено 31.10.2018.) у справі № 927/623/18 (суддя Романенко А.В.) У задоволенні позову ПАТ "Державний ощадний банк України" до 1 Державного пожежно-рятувального загону Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області про стягнення шкоди у розмірі 528 255,20 грн., - відмовлено в повному обсязі (т.ІІ, а.с.149-163).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 20 листопада 2018 року ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №171 від 20.11.2018 р. на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі №927/623/18, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2018 р. у справі №927/623/18 скасувати, ухвалити нове рішення у справі №927/623/18, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2018 року, апеляційна скарга ПАТ "Державний ощадний банк України" у справі № 927/623/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О.

03 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Сулім В.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 927/623/18, розгляд апеляційної скарги ПАТ "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі № 927/623/18 призначено на 15 січня 2019 року.

26 грудня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 15 січня 2019 року представник ПАТ "Державний ощадний банк України" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 15 січня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області у судовому засіданні 15 січня 2019 року проти заявленого позову заперечив та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_5 у судовому засіданні 15 січня 2019 року підтримав позицію представника відповідача, також заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

05 жовтня 2015 року, близько 08 години 30 хвилин у місті Чернігові на регульованому перехресті вулиці Войкова - проспект Миру - вулиці С.Русової трапилась ДТП за участю транспортного засобу "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, під керуванням водія відповідача ОСОБА_5, який рухався зі сторони вулиці Войкова в напрямку вул. С. Русової, з увімкненими проблисковими маячками та сиреною, та транспортного засобу "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія позивача ОСОБА_8, який рухався по пр-ту Миру зі сторони вулиці Київська. В результаті ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а водій автомобіля "Ford Transit" отримав тілесні пошкодження.

Як вбачається з довідки Управління Державтоінспекції УМВС України в Чернігівській області про ДТП за № 73769365 від 11.11.2015, учасниками ДТП, що сталась 05.10.2015 о 08:30 у м. Чернігові на перехресті проспекту Миру та вулиці С. Русової, є транспортний засіб "ЗИЛ-432921" (вантажний зі спецкузовом), номерний знак НОМЕР_5, власником якого є 1ДПРЗУДС України НС у Чернігівській області згідно технічного талону транспортного засобу оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ТРС 011932, під керуванням ОСОБА_5, працюючого старшим водієм державної пожежної частини № 2 м. Чернігів 1 ДПРЗУДС України НС у Чернігівській області (вказаний транспортний засіб був застрахований у ТДВ СТДВ "Глобус" згідно полісу АІ 5711401 з терміном дії до 18.02.2016), та транспортний засіб "Ford Transit" (легковий, для перевезення вантажів), номерний знак НОМЕР_3, власником якого є ПАТ "Державний ощадний банк України" згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_8, працюючого інкасатором-водієм відділу організації та перевезення цінностей ПАТ "Державний ощадний банк України" (вказаний транспортний засіб був застрахований у ПрАТ СК "Брокбізнес" згідно полісу № АІ 5330589 з терміном дії до 11.02.2016).

Внаслідок ДТП транспортний засіб "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, зазнав механічних пошкоджень лівої частини, передньої центральної частини; транспортний засіб "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, - бокової лівої частини, бокової правої частини, задньої правої частини, передньої лівої частини.

27.10.2015, за фактом ДТП від 05.10.2015 розпочато досудове розслідування. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008382.

26.01.2018, постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України закрито кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10008382, у зв'язку з відсутністю у діянні ОСОБА_5, водія транспортного засобу "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. Копію вказаної постанови було направлено начальнику Управління патрульної поліції міста Чернігова для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності (т.І, а.с.39-44).

01.03.2018, заступником прокурора Чернігівської області винесено постанову, якою скасовано постанову від 26.01.2018 про закриття кримінального провадження № 0008382 від 27.10.2015 за фактом ДТП за участю автомобіля "Ford Transit" та "ЗИЛ-432921" за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України вказавши, що рішення про закриття кримінального провадження № 0008382 прийнято передчасно, з огляду на протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо руху автомобіля "Ford Transit" на перехресті проспекту Миру та вулиці С. Русової у м. Чернігові; необхідністю встановлення на який сигнал світлофора рухався водій автомобіля "Ford Transit" ОСОБА_8 у напрямку перехрестя проспекту Миру та вулиці С. Русової у м. Чернігові; необхідністю з'ясування чи міг водій автомобіля "Ford Transit" ОСОБА_8 бачити транспортний засіб "ЗИЛ-432921", що наближався до перехрестя зліва, до початку руху на зелений сигнал світлофора та як повинен був діяти для уникнення зіткнення з ним (т.ІІ, а.с. 132-133).

12.03.2018, постановою Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/1354/18 (провадження № 3/750/641/18) закрито провадження про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалась (т.І, а.с.23-24).

Разом з тим, 03.04.2018, постановою слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України повторно закрито кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10008382, у зв'язку з відсутністю у діянні ОСОБА_5, водія транспортного засобу "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України (т.ІІ, а.с.134-144).

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ДТП, що сталась 05.10.2015 о 08:30 у місті Чернігові на регульованому перехресті вулиці Войкова - проспект Миру - вулиці С. Русової, належний йому на праві приватної власності транспортний засіб "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ СХХ № 804935 зазнав механічних пошкоджень та потребує відновлювального ремонту, вартість якого склала 528255,20 грн. згідно висновку № 223 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 24.04.2018 ОСОБА_10 - експертом-автотоварознавцем, діючого на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2; сертифікат СОД ФДМ України № 904/15 від 24.11.2015.

Рахуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме з вини водія відповідача, позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди в сумі 528255,20грн на підставі статей 22, 530, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України.

У апеляційній скарзі позивач посилається на те, що «Висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_5 суперечать доказам наявним в матеріалах справи, Висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №2876/16-24 від 05.09.2016р., Висновку експертизи №676 від 19.12.2017р., Постанові про закриття Кримінального провадження від 03.04.2018 р. внесеного до ЄРДР за № 0008382, показанням свідків та Постанові Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2018 р. у справі № 750/1354/18. Таким чином, АТ «Ощадбанк»вважає, що Рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню із огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції Фактичним обставинам справи та неповноті розгляду справи».

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, у відзиві на неї відповідач зазначає, що «У своїх апеляційних доводах позивач помилково стверджує, що саме порушення водієм пожежного автомобіля ЗІЛ-432921 д.н. НОМЕР_5 ОСОБА_5 ПДР призвели до дорожньо-транспортної пригоди, та посилається при цьому на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.03.2018 року у справі № 750/1354/18(провадження № 3/750/641/18) про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП, як доказ вини», також у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що «водій пожежного автомобіля ЗІЛ-432921 д.н. НОМЕР_5 ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП притягнутий не був. В судовому засіданні при розгляді цієї адміністративної справи не досліджувались обставини ДТП, не було встановлено протиправності дій та вити водія ОСОБА_5, як того вимагає ст. 280 КУпАП. Також не встановлювався судом причинний зв'язок між його діями та шкодою, яка була завдана майну позивача по справі».

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За приписами частини 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

З огляду на зміст частин 1-2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

- шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

- за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується;

- за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних відносинах з особою, яка завдала шкоди та/або якщо завдання такої шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди та припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала, що узгоджується з приписами статті 599 ЦК України.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

При цьому частиною 1 статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 за № 1961-IV (надалі - ЗУ від 01.07.2004 за № 1961-IV).

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 3 та 5 Закону України від 01.07.2004 за № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України від 01.07.2004 за № 1961-IV).

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заявку про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22, 29, 35, 36 Закону України від 01.07.2004 за № 1961-IV).

З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право кредитора (потерпілого) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди) відшкодувати таку шкоду. Водночас, факт скоєння ДТП є підставою для виникнення договірного зобов'язання відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого кредитор (потерпілий) так само має право вимоги до боржника, яким в договірному зобов'язанні є страховик.

Разом з тим зазначенні зобов'язання не є взаємовиключними.

Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє принцип повного відшкодування шкоди, підставою якого є факт завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та за умови, що подія внаслідок якої завдано шкоду кваліфікована як страховий випадок.

Цивільно-правова відповідальність позивача як власника транспортного засобу "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_3, на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ СК "Брокбізнес" згідно полісу № АІ 5330589 (з терміном дії до 11.02.2016). У той же час, цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, була застрахована у ТДВ СТДВ "Глобус" згідно полісу АІ 5711401 (з терміном дії до 18.02.2016).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не отримував страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до страховика із вимогою про виплату страхового відшкодування не звертався.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина 1 статті 12 ЦК України), особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина 2 статті 14 ЦК України).

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язання - деліктному та договірному. Він вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності підстав передбачених статтею 1192 ЦК України.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16, від 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц, від 27.04.2018 у справі № 910/9029/17.

В межах даної справи позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до особи, яка її заподіяла, тобто, спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є відносинами щодо відшкодування позадоговірної шкоди - деліктною відповідальністю. Права і обов'язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов'язання.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених вище елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Виходячи зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. За приписами частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, з огляду на презумпцію вини, встановлену наведеними вище нормами, відповідач звільняється від обов'язку відшкодування шкоди в тому випадку, якщо доведе, що шкода завдана не з його вини.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач посилається на те, що чинною постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2018 у справі № 750/1354/18 (провадження №3/750/641/18) встановлено, що ОСОБА_5 (водій відповідача) порушив вимоги п. 2.3 б), 3.1, 8.7.3 е), 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП. Додатково послався на висновки, що містяться в матеріалах досудового розслідування (кримінальне провадження № 0008382) витребуваного судом першої інстанції за клопотанням позивача.

З тверджень позивача, порушення водієм відповідача вимог п. 2.3 б), 3.1, 8.7.3 е), 12.1 ПДР України стало причиною ДТП, у результаті якої позивачу було завдано шкоди в сумі 528 255,20 грн. у вигляді відновлювальної вартості належного йому транспортного засобу.

У свою чергу, наведені доводи позивача спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2018 у справі № 750/1354/18, що набрала законної сили 23.03.2018 та на висновки якої посилався позивач, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у зв'язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

В межах справи №750/1354/18, всупереч твердженням позивача, не досліджувались обставини ДТП та відповідно не було встановлено протиправність дій та вина ОСОБА_5, водія транспортного засоби "ЗИЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, у скоєнні ДТП.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008382 від 27.10.2015, за фактом ДТП, що мала місце 05.10.2015 в м. Чернігові на перехресті пр-ту Миру - вул. С.Русової, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, було закрито у зв'язку з відсутністю у діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, про що слідчим Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області винесено постанову від 03.04.2018, в якій слідчим зазначено, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений частиною 1 статті 286 КК України, у зв'язку з відсутністю тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, однак вбачаються порушення Правил дорожнього руху України, зокрема вимог п. 2.3 б), 3.1, 12.1, які тягнуть за собою можливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5, водій відповідача, до адміністративної відповідальності в порядку статті 124 КУпАП притягнутий не був.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення (т.ІІ, а.с.28-29), складених за фактом ДТП, водій відповідача ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 3.1, 2.3 б), 8.7.3 е) ПДР України; водночас, водій позивача ОСОБА_8 порушив вимоги пунктів 2.3 та 3.2 ПДР України. При цьому, у протоколі (т.ІІ, а.с.29), складеному на учасника ДТП ОСОБА_5, є відмітка про те, що останній з зафіксованими порушеннями не згоден, так як продовжував рух на перехресті з увімкненими маячками та сиреною.

За приписами пунктів 3.1 та 3.2 ПДР України, на які посилався відповідач, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та п. 28.1 ПДР України за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

З матеріалів даної справи вбачається, що водій відповідача ОСОБА_5, виконуючи свої службові обов'язки, у зв'язку з надходженням виклику про пожежу у житловому будинку по вул. Мстиславська, 52, керував повністю завантаженим оперативним (пожежним) автомобілем (автоцистерна) ЗИЛ-432921, номерний знак 6419Ч2, з увімкненими звуковими та світловими спеціальними сигналами, про що свідчить наряд на службу 4-го караулу з 08 год. 00 хв. 05.10.2015 до 08 год. 00 хв. 06.10.2015, затверджений начальником ДПРЧ-2 (т.ІІ, а.с.36-37), дорожній лист № 581 від 05.10.2015 на автомобіль АЦ-40 (432921), реєстраційний номер НОМЕР_5 (т.І, а.с.180, т.ІІ, а.с.46), покази свідків у межах кримінального провадження № 0008382, що не спростовується сторонами в процесі розгляду даної справи.

Таким чином, з огляду зміст п. 3.1 ПДР України водій відповідача міг відступити в тому числі від вимог розділу 8 "Регулювання дорожнього руху" ПДР України, тобто продовжувати свій рух на перехресті вул. Войкова - проспект Миру - вул. С. Русової з увімкненим проблисковим маячком та звуковою сиреною незалежно від сигналів світлофору за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Дослідивши постанову слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області від 03.04.2018, якою закрито кримінальне провадження № 0008382 про рух транспортного засоби ЗИЛ-432921, номерний знак 6419Ч2, під керуванням водія відповідача ОСОБА_5, при перетині перехрестя вулиці Войкова - проспект Миру - вулиці С. Русової на забороняючий сигнал світлофора та відповідно про рух транспортного засобу "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія позивача ОСОБА_8 - на дозволяючий сигнал світлофора, - є передчасною, адже ґрунтується на неналежних та недостатніх доказах, беручи до уваги розбіжність у показання свідків, допитаних в межах досудового розслідування, та відсутність якісного зображення з відеореєстратора, встановленого у транспортному засобі позивача, диск із записом якого доданий позивачем до матеріалів справи як електронний доказ, на підставі яких слідчий зробив висновок про порушення водієм відповідача ПДР України та про його рух на забороняючий сигнал світлофора на момент скоєння ДПТ.

Аналогічних висновків зроблені заступником прокурора Чернігівської області у постанові від 01.03.2018, якою було скасовано постанову від 26.01.2018 про закриття кримінального провадження № 0008382 та зазначено, що в рамках досудового розслідування необхідно встановити на який сигнал світлофора рухався водій автомобіля ОСОБА_8 у напрямку перехрестя проспекту Миру та вулиці С. Русової у м. Чернігові (т.ІІ, а.с.132-133).

Разом з тим, після прийняття заступником прокурора Чернігівської області постанови від 01.03.2018, в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру кримінальних проваджень № 0008382, слідчим жодних дій проведено не було та 03.04.2018 повторно закрито кримінальне провадження.

Дослідивши електронний доказ, відеозапис з реєстратора, встановленого у транспортному засобі позивача, суд встановив, що через погану якість зображення не представляється можливим спостерігати сигнали світлофора на перехресті проспекту Миру та вулиці С. Русової, тобто неможливо встановити на який саме сигнал світлофора рухався транспортний засіб позивача.

На 02 хв. 52 сек. (09:27:51 - 05.10.2015) запису в верхньому лівому куті вбачається частково зображений світлофор (з вертикальним розташуванням сигналів), який регулює рух транспорту, що рухається по проїзній частині з круговим рухом зі сторони вулиці С. Русової в напрямку вулиці Войкова, при цьому повністю видно лише нижній сектор світлофору (який відповідає зеленому сигналу), що на момент фіксування не горить, разом з тим встановити який сигнал світлофору горить з наявного запису не є можливим.

Судом взято до уваги той факт, що згідно інформації наданої Комунальним шляхо-будівельним підприємством на запит слідчого, що міститься в матеріалах кримінального провадження, даний світлофор при роботі у фазі 2 при русі транспорту у направлені № 3-6, в тому числі зі сторони вул. Войкова у напрямі вул. С. Русової, тобто у напрямі у якому рухався транспортний засіб відповідача, включав у себе режим зеленого мигання та жовтого сигналу світлофору перед загоранням червоного сигналу, а при роботі у фазі № 1 перед загоранням зеленого сигналу - режим красно-жовтого сигналу (т.ІІ, а.с.62-65).

Тобто, дійти висновку про рух транспортного засобу відповідача на забороняючий сигнал світлофора з наявного запису (при якому повністю видно лише нижній сектор світлофора, що не горить, як про це вказано у постанові слідчого від 03.04.2018), - не є можливим.

Таким чином, з огляду на наявний відеозапис з реєстратора, який додано позивачем до матеріалів справи як електронний доказ, суд дійшов висновку про неможливість встановлення, яким саме сигналом керувався водій відповідача ОСОБА_5 на перехресті вулиці Войкова - проспект Миру - вулиці С. Русової, здійснюючи рух зі сторони вул. Войкова у напрямі вулиці С. Русової.

Показання свідків, які містяться в матеріалах кримінального провадження є суперечливими, а відтак, надання переваги показанням одного свідка перед іншим, без належного обґрунтування, як це зроблено слідчим у постанові від 03.04.2018, ставить під сумнів достовірність цих висновків.

Відтак, висновок слідчого у постанові від 03.04.2018 про закриття кримінального провадження № 0008382 про рух автомобіля УДСНС "ЗІЛ-432921", номерний знак НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 на перехресті вул. Войкова - пр-т. Миру - вул. С. Русової (зі сторони вул. Войкова в напрямку вул. С. Русової) на забороняючий сигнал світлофору та про рух транспортного засобу "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, який рухався по пр-т. Миру на дозволяючий сигнал світлофору, - не ґрунтується на належних доказах.

Висновки експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи механізму та обставин ДТП від 05.09.2016 за № 2876/16-24, призначеної постановою від 04.07.2016 слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області, висновки експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи від 28.08.2017 за № 3222/17-24, призначеної постановою від 12.06.2017 слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області, висновки експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, призначеної постановою від 05.12.2017 слідчого Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області, в межах досудового розслідування (кримінальне провадження № 0008382) та на які посилався позивач як на доказ протиправної поведінки відповідача та його вини у настанні ДТП, залишені судом поза увагою, оскільки до вихідних даних, якими керувались експерти, належав факт руху транспортного засобу ЗИЛ-432921, номерний знак НОМЕР_5, під керуванням водія відповідача ОСОБА_5, при перетині перехрестя вулиці Войкова - проспект Миру - вулиці С. Русової на забороняючий сигнал світлофора та факт руху транспортного засобу "Ford Transit", номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія позивача ОСОБА_8 - на дозволяючий сигнал світлофора, встановлений слідчим в рамках кримінального провадження.

З огляду на наведене, твердження позивача, що саме протиправні дії водія відповідача, порушення ним вимог п. 2.3 б), 3.1, 8.7.3 е), 12.1 ПДР України (проїзд оперативним транспортним засобом з увімкненими маячками синього кольору та звуковою сиреною регульованого перехрестя на забороняючий сигнал світлофору без забезпечення безпеки дорожнього руху) стало причиною виникнення ДТП, внаслідок якої транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень та потребує відновлювального ремонту, не підтверджується належними та достатніми доказами у справі.

Також слід зазначити, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (т.ІІ, а.с.28), складений за фактом ДТП, водій позивача ОСОБА_8 порушив вимоги пунктів 2.3 та 3.2 ПДР України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі № 927/623/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі № 927/623/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі № 927/623/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2018 року у справі №927/623/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

4. Справу №927/623/18 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

В.В. Сулім

Дата складення повного тексту - 17.01.2019 р.