ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019. Справа № 917/1462/18

м. Полтава

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп", вул. Кільцева, 5, м. Чернігів, 14007

до Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_2 механізації будівництва № 23", вул. Шевченка, 11, с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область, 38762

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 Житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради, вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020

про стягнення 2628,37 грн., (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 05/01-ю від 05.12.18.);

від третьої особи: ОСОБА_4 (довіреність № 01-06-01/10/07 від 04.01.19.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (далі - позивач/ ТОВ "ОСОБА_1 Груп") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_2 механізації будівництва № 23" (далі - відповідач/ ПрАТ "ОСОБА_2 механізації будівництва № 23") 6734,09 грн., в тому числі 4105,72 грн. основного боргу, 534,31 грн. 3% річних, 2094,06 грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 107 від 16.10.2015 на виконання робіт.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, сторін повідомлено, що розгляд справи відбудеться 15.01.2019; до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - третя особа / УЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради); позивача зобов'язано направити на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками.

26.12.2018 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача 534,31 грн. 3% річних та 2094,06 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог надійшла до суду до початку першого судового засідання, вказана заява була прийнята судом до розгляду. В зв'язку з цим розглядається позов про стягнення з відповідача 534,31 грн. 3% річних та 2094,06 грн. інфляційних.

До заяви про зменшення розміру позовних вимог позивачем було додано докази направлення третій особі копії позовної заяви з додатками.

В судове засідання 15.01.2019 представник позивача не з'явився.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що суму основного боргу ним було сплачено до подання позивачем позову до суду, а також на те, що умовами договору № 107 від 16.10.2015 строк виконання зобов'язань по оплаті виконаних робіт не визначено, вимога про оплату робіт від позивача не надходила, а отже строк виконання зобов'язань по договору ще не настав.

Третя особа у поясненнях від 08.01.2019 зазначає, що у 2015 році між ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради та відповідачем по справі було укладено ряд договорів по ремонту вулиць міста Полтави, в т.ч. і вулиці Степового Фронту у м. Полтаві, при цьому, ОСОБА_2 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради своєчасно та в повному обсязі були проведені розрахунки з підрядником (відповідачем по даній справі) за виконані роботи.

В судовому засіданні 15.01.2019 представник відповідача позов заперечує, представник третьої особи підтвердив факт повного розрахунку з відповідачем, як генеральним підрядником, за роботи з капітального ремонту по вул. Степового Фронту у м. Полтаві.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідача та третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 між позивачем (субпідрядник за договором) та відповідачем (генпідрядник за договором) було укладено договір № 107 про виконання робіт (надання послуг) (далі - Договір, копія договору - а.с. 8-18).

За умовами п. 1.1. Договору генпідрядник доручає, а субпідрядник зобовязується виконати роботи (надати послуги) з нанесення дорожньої розмітки по вул. Степового фронту у м. Полтава, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи (послуги).

Згідно п. 3.1. Договору ціна цього Договору орієнтовна та становить 10491,36 грн. з ПДВ, в тому числі ПДВ 20% - 1748,56 грн., що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості робіт (послуг). Вартість робіт (послуг) за Договором визначається договірною ціною.

У відповідності до п. 4.4. Договору, здача-приймання закінчених робіт (обєкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Здача-приймання виконаних робіт оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в).

Субпідрядником взяті на себе за Договором зобовязання виконані в повному обсязі, про що свідчить Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року на суму 10491,36 грн., який підписано обома сторонами 24.12.2015. (а.с. 27-29).

Крім цього, на підтвердження вартості виконаних по Договору робіт позивачем надано копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015 року форми № КБ-3, відомості ресурсів до Акта прийняття за грудень 2015 року та розрахунку загальновиробничих витрат до акту за грудень 2015 року (а.с. 26, 30 - 32).

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за виконані роботи (надані послуги) по цьому Договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після підписання сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт форма (№ КБ-3) та після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт (послуг), а також після одержання від субпідрядника документів та виключно після повного розрахунку від замовника.

Згідно п. п. 3.5., 3.6. Договору фінансування робіт (послуг) здійснюється за рахунок коштів, що надходять від замовника. У разі затримки фінансування розрахунок за виконані роботи (надані послуги) здійснюється після отримання генпідрядником на свій рахунок коштів від замовника в повному обсязі протягом 3 робочих днів.

Позивач стверджує, що замовник - УЖКГ Виконавчого комітету Полтавської міської ради повністю розрахувався з відповідачем за виконані роботи 29.12.2015. На підтвердження вказаного позивач посилається на дані опубліковані в Єдиному веб-порталі використання публічних коштів (hltps://spendinu.gov.ua/spa/transactions/search?paue:=2 ) (роздруківка транзакції по оплаті виконаних робіт на суму 10491,36 грн. - а.с. 61).

Враховуючи умови п. 3.6 Договору, позивач вважає, що датою виникнення прострочення зобов'язання є 02 січня 2016 року.

В подальшому, 30.11.2016 сторонами був складений Акт зарахування зустрічних майнових (грошових) зобовязань, після підписання якого сторони прийшли до згоди, що заборгованість відповідача за роботи, виконані згідно Договору, зменшилася і склала 4105,72 грн. (а.с. 33).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 1259 від 29.09.2017 (а.с. 34-38).

Суму боргу 4105,72 грн. була погашена відповідачем 23.11.2018, про що свідчить платіжне доручення № 708 від 23.11.2018 (а.с. 69).

Позивач вважаючи, що відповідачем порушено строк оплати виконаних по Договору робіт, керуючись ст. 625 ЦК України, нарахував на прострочені суми оплати 534,74 грн. 3% річних за загальний період з 02.01.2016 по 05.12.2018 та 1989,77 грн. інфляційних збитків за загальний період з 02.01.2016 по 05.12.2018 (вказані розрахунки наведено в уточненій позовній заяві - а.с. 56-60).

Вказані суми річних та інфляційних нарахувань позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач позов заперечує. Зокрема, відповідач зазазначає, що сума боргу в розмірі 4105,72 грн. була сплачено відповідачем на розрахунковий рахунок позивача ще 23.11.2018, тобто до подання позивачем позовної заяви до суду, у звязку з чим позовна заява містить недостовірні дані та вводять суд в оману.

Суд не приймає до уваги зазначені заперечення відповідача, оскільки згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду, вимога щодо стягнення основного боргу в розмірі 4105,72 грн. позивачем не заявляється, а отже не є предметом розгляду по даній справі.

Крім цього, відповідач у відзиві стверджує, що розділом 4 Договору строк виконання зобовязань по оплаті по зазначеному договору не визначено, а отже керуючись ст. 530 ЦК України строк виконання зобовязань ще не настав і нарахування штрафних санкцій є передчасним та необґрунтованим.

Відповідач вважає, що прострочення здійснення розрахунків настає на наступну добу за датою граничного строку здійснення розрахунків, яка вказана в договорі або ж на наступну добу після спливу семиденного терміну з моменту отримання вимоги боржником, а отже, оскільки позивач не надсилав на адресу відповідача вимогу про сплату грошових коштів по Договору, то у нього відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

Третя особа у своїх поясненнях зазначила, що у 2015 році між нею та відповідачем було укладено ряд договорів по ремонту вулиць міста Полтави, в тому числі і вулиці Степового Фронту у м. Полтаві, зокрема: договір підряду № 221 на капітальний ремонт вулиці Степового Фронту у місті Полтаві від 02.10.2015, договір підряду № 625 на поточний ремонт по вул. Степового Фронту в місті Полтава від 23.12.2015, договір підряду № 1 на послуги з поточного ремонту дорожнього покриття та тротуарів вулиць міста Полтави від 19.05.2015 та договір підряду № 9 на послуги з поточного ремонту дорожнього покриття та тротуарів вулиць міста Полтави від 15.09.2015. При цьому, УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради своєчасно та в повному обсязі були проведені розрахунки з підрядником (відповідачем по даній справі) за виконані роботи по ремонту вулиць у місті Полтава в т.ч. і вул. Степового Фронту.

На підтвердження здійснення розрахунків третьою особою надано копію витягу з книги розрахунків з підрядниками та постачальниками за грудень 2015 рік (а.с. 81-85).

Інших документів на підтвердження обставин, викладених у своїх поясненнях третя особа не надала, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2017 по справі № 552/1410/17 всі документи, які стосувалися договірних правовідносин по ремонту вулиць у м. Полтаві в 2015 році між УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради та відповідачем були вилучені слідчим. На підтвердження вказаного третьою особою надано копію ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2017 по справі № 552/1410/17 та копію опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 05.04.2017.

В судовому засіданні 15.01.2019 представник третьої особи підтвердила, що останні розрахунки за договорами на ремонт вулиць у м. Полтаві, укладених у 2015 році між УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради та відповідачем, були здійснені 29.12.2015, на даний час у третьої особи відсутні будь-які зобов'язання перед відповідачем по справі.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № 107 від 16.10.2015 за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач виконав роботи на суму 10491,36 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт від 24.12.2015.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи (надані послуги) по цьому Договору здійснюються шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника після підписання сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт форма (№ КБ-3) та після одержання від субпідрядника рахунку на оплату робіт (послуг), а також після одержання від субпідрядника документів та виключно після повного розрахунку від замовника.

На виконання п. 4.1. Договору позивачем, як субпідрядником, були надані відповідачу всі необхідні документи.

Згідно п. 3.6. Договору у разі затримки фінансування розрахунок за виконані роботи (надані послуги) здійснюється після отримання генпідрядником на свій рахунок коштів від замовника в повному обсязі протягом 3 робочих днів.

Враховуючи норми ч. 1 ст. 854 ЦК України, а також умови п. 3.6. Договору, відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за виконані по Договору роботи протягом 3 робочих днів після отримання від замовника повного розрахунку.

Наявними в матеріалах справи доказами (роздруківкою з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів та копією витягу з книги розрахунків з підрядниками та постачальниками за грудень 2015 рік) та поясненнями третьої особи підтверджується, що остаточний розрахунок замовника перед генпідрядником за виконані роботи відбувся 29.12.2015. Цей факт представник відповідача не заперечує.

Тобто, за умовами п. 3.6. Договору відповідач повинен був розрахуватися перед позивачем за виконані ним роботи по 04.01.2016 включно. Таким чином, прострочення виконання зобов'язання відповідача з оплати робіт виконаних позивачем по Договору розпочинається з 05.01.2016.

Встановлені судом вищевикладені обставини спростовують заперечення відповідача про те, що строк виконання зобовязань по оплаті по договору ще не настав.

Судом встановлено, що відповідач розрахувався за виконані позивачем роботи з порушенням строку, а саме частину боргу в розмірі 6385,64 грн. було зараховано в оплату в результаті підписання сторонами акту про зарахування зустрічних майнових (грошових) зобов'язань) від 30.11.2016, решту боргу в розмірі 4105,72 грн. відповідачем сплачено 23.11.2018.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача 534,74 грн. 3% річних за загальний період з 02.01.2016 по 05.12.2018 та 1989,77 грн. інфляційних збитків за загальний період з 02.01.2016 по 05.12.2018, нарахованих на прострочені суми оплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що позивачем не вірно визначено строк нарахування річних та інфляційних втрат, внаслідок чого суми річних та інфляційних втрат було завищено.

Так, позивач безпідставно нараховує 3% річних за період з 02.01.2016 по 04.01.2016, а також за період з 23.11.2018 по 05.12.2018, адже прострочення виконання зобов'язання з оплати робіт, як встановлено вище, розпочалося з 05.01.2016 та закінчилося повною оплатою відповідачем боргу 23.11.2018.

Враховуючи викладене, суд здійснив перерахунок 3% річних і встановив, що сума річних нарахованих за період з 05.01.2016 по 22.11.2018 на прострочені суми боргу складає 531,74 грн.

Також судом встановлено, що при нарахуванні позивачем інфляційних втрат ним не дотримано вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки борг відповідача за виконані позивачем роботи виник у січні 2016 року, нарахування інфляційних втрат на суму боргу необхідно розпочинати з лютого 2016 року.

З врахування викладеного, суд здійснив перерахунок інфляційних втрат і встановив, що сума інфляційних нарахованих за період з 01.02.2016 по 22.11.2018 на прострочені суми боргу складає 1989,77 грн.

Таким чином, позов в частині стягнення 531,74 грн. 3% річних та 1989,77 грн. інфляційних втрат є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а отже підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення річних та інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_2 механізації будівництва № 23" (вул. Шевченка, 11, с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область, 38762; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (вул. Кільцева, 5, м. Чернігів, 14007; ) 531 грн. 74 коп. 3% річних, 1989 грн. 77 коп. інфляційних втрат, 1692 грн. 09 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.01.2019.

Суддя О.С. Семчук