ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Справа№ 910/14018/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Пушкар І.А.

відповідача-1 - Никеруй Т.М.

відповідача-2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2018 р. (повне рішення складено 03.09.2018 р.)

у справі № 910/14018/17 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

2. Компанії INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES

про визнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Компанії INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES про визнання недійсним договору про закупівлю послуг № від 12.09.2016 р.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що від імені відповідача-2 оспорюваний договір було підписано особою, повноваження якої діяти від імені відповідача-2 не підтверджені належним чином, у зв'язку з чим оспорюваний правочин укладено з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.08.2018 р. у справі № 910/14018/17 у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що його законний інтерес у цій справі є наявним, конкретно визначеним, законним, не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам та іншим загальноправовим засадам.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", колегією суддів встановлено, що дана скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 повернуто апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повторно звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.11.2018 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 р. справу № 910/14018/17 було призначено до розгляду на 09.01.2019 р.

У засідання суду, призначене на 09.01.2019 р. представник відповідача-2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Жодних доказів поважності причин відсутності представника відповідача-2 суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.03.2016 р. Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» було оприлюднено на веб-порталі оголошення № 086083 про проведення закупівлі послуг (відкритих торгів) щодо технічного випробування й аналізування за чотирма лотами.

02.06.2016 р. відбулось розкриття пропозицій конкурсних торгів та за результатами їх оцінки переможцем закупівлі по усім чотирьом лотам визнано Компанію INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES та акцептовано пропозицію останньої.

12.09.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - замовник) та Компанією INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES (далі - виконавець) було укладено договір про закупівлю послуг № (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується надати замовнику послуги щодо технічного випробування й аналізування (послуги з технічних випробувань (внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів, лот № 4: послуги щодо технічного випробування й аналізування (послуги з технічних випробувань (внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів Ду 800, Ду 700, Ду 500)), а замовник зобов'язується прийняти і оплатити такі послуги.

Вбачається, що оспорюваний договір підписано від імені Компанії INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES ОСОБА_6 на підставі довіреності від 12.05.2016 р. № 1239380.

Вказана довіреність була видана судовим департаментом Управління судової влади у Об'єднаних Арабських Еміратах.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, довіреність від 12.05.2016 р. № 1239380, на підставі якої ОСОБА_6 підписав оспорюваний договір, повинна бути легалізована відповідно до чинного законодавства України з метою засвідчення справжності підписів та печатки на цій довіреності, а також з метою засвідчення наявності відповідних повноважень у ОСОБА_6 на підписання оспорюваного договору від імені відповідача-2. У зв'язку з цим позивач вважає, що договір про закупівлю послуг № від 12.09.2016 р. підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Суду належить з'ясовувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідачів.

Позивач не є стороною оспорюваного договору, ним не доведено, що порушуються його права та охоронювані законом інтереси укладенням та виконанням зазначеної угоди.

В свою чергу Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", у відповідності до власного статуту, діє як самостійний господарюючий суб'єкт, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав, нести зобов'язання, бути позивачем та відповідачем в суді, може вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством; втручання органів державної влади або місцевого самоврядування у діяльність товариства не допускаються, крім випадків, прямо передбачених законами України.

Однак, відповідач-1 за захистом свого порушеного права до суду з моменту укладення оспорюваного правочину не звертався.

Відповідно до п. 4.6 статуту відповідача-1 акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть лише ризик збитків, пов'язаних із діяльністю Товариства, у межах вартості акцій, що їм належать.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору про закупівлю послуг № від 12.09.2016 р. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2018 р. у справі № 910/14018/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.09.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай