ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 911/4610/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3, ордер про надання правової допомоги серія ДН № 000, 8074 від 09.01.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018

у справі № 911/4610/15 (суддя: Рябцева О.О.)

за позовом ОСОБА_2, АДРЕСА_1до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" м. Київ в особі Луганської філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" Луганська обл., м. Лисичанськ

про стягнення 53 570, 84 грн.

в межах справи № 911/4610/15

за заявою Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Київ (код 32402870) - заявник/боржник

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2018 р. прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" про стягнення 53570,84 грн. заборгованості по заробітній платі у межах провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"; підготовче засідання призначено на 30.08.2018 р.; витребувано у відповідача довідку про розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати ОСОБА_2 в період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. та наказ № 22у від 11.05.2016 р. про звільнення ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2018 (повний текст складено 05.11.2018) позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на користь ОСОБА_2 49702,64 грн. заборгованості по заробітній платі, розподілено судові витрати, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" 16.11.2018 (згідно поштового штемпелю на конверті) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № Д1-03/184 від 16.11.2018, відповідно до якої просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15 та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

Одночасно скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15, в обґрунтування чого зазначив, що повний текст судового рішення останній отримав лише 08.11.2018, про що свідчить відмітка штампа вхідної кореспонденції.

Обґрунтовуючи вимоги викладені в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що свої посадові обов'язки ОСОБА_2 виконував у м. Ровеньки Луганської області, де було розташоване Ровенківське енергоуправління - виробничий підрозділ Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі", тобто на території, яка тимчасово не контролювалась і не контролюється органами державної влади України, оскільки Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" до січня 2016 р. фактично здійснювала виробничу діяльність у т.ч. і на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 р. "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" з травня 2015 р. на неконтрольованій території Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" було впроваджено окремий бухгалтерський облік господарської діяльності, тобто обов'язки по нарахуванню заробітної плати та виплаті нарахованої заробітної плати всім працюючим на неконтрольованій території робітникам філії, виконували працівники бухгалтерії, які працювали у м. Луганську - за місцем попередньої реєстрації Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" - на неконтрольованій території. Виплата заробітної плати працівникам по неконтрольованій території здійснювалась у грошовій готівковій формі безпосередньо в касі філії у м. Луганську відповідно до п. 6 вказаної Постанови із складанням відомостей на отримання грошових коштів, які знаходяться у м. Луганську. Крім того, відповідач вказує, що на момент звільнення позивача Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" не мала і не має на цей час доступу до серверів та програмного забезпечення, технічної, бухгалтерської, кадрової та іншої документації, що залишилась на непідконтрольній території, трудові книжки та особисті справи працівників, які виконували свої обов'язки на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України за місцем реєстрації Луганської філії у м. Лисичанськ, відсутні.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 22.11.2018 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15 залишено без руху (у зв'язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі) та встановлено строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу суду від 23.11.2018р. ДП "Регіональні електричні мережі" доставлено 28.11.2018р.

10.12.2018 року, згідно штампу канцелярії Північного апеляційного господарського суду, апелянтом на виконання ухвали суду від 23.11.2018 року подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучені докази, а саме платіжне доручення від 06.12.2018 №2 про сплату судового збору на суму 189,84 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 клопотання Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою - задоволено; відкрито апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" у справі № 911/4610/15 призначено на 15.01.2019 року.

17.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того що судом першої інстанції повно встановлено всі обставини справи, підтверджено їх доказами, які містяться у матеріалах справи, зроблено висновки, що відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції дотримано вимог матеріального та процесуального права, що мало наслідком прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

В судовому засіданні 15.01.2019 представник скаржника заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", просила суд оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, як таку, що прийнята при повному дослідженні всіх обставин справи та у відповідності норм права.

Представник скаржника в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Застосовуючи, згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторін, беручи до уваги, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представників скаржника за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 15.01.2018, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4610/15; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Боржника та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Гусака Ю.М. (свідоцтво № 136 від 04.02.2013).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" задоволено частково, апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задоволено повністю; ухвалу Господарського суду Київської області від 17.11.2015р. у справі №911/4610/15 скасовано в частині призначення розпорядником майна Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" арбітражного керуючого Гусака Ю.М., та відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого Сольського В.С. про участь у справі. Прийнято нове рішення яким розпорядником майна Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" призначено арбітражного керуючого Сольського В.С.

19.07.2018 р. до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державного підприємства "Регіональні елекритні мережі" про стягнення 53570,84 грн. заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.10.2014 р. він був прийнятий на роботу до Луганської філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на посаду електрослюсаря з ремонту обладнання розподільчих пристроїв 2 (другого розряду Ровеньковського енергоуправління), а 11.05.2016 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Проте, всупереч вимогам ст. 116 КзПП України при звільненні відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату за період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р., яка відповідно до здійсненого позивачем розрахунку станом на день звільнення становила 53570,84 грн.

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на користь ОСОБА_2 49702,64 грн. заборгованості по заробітній платі, розподілено судові витрати, в іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати місцевий господарський суд виходив з того, що заборгованість по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 49702,64 грн., станом на час прийняття рішення відповідачем не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 49702,64 грн., з яких 29954,87 грн. - сума заборгованості з відрахуванням утримань у зв'язку з наявністю у суду інформації про розмір утримань, та 19747,77 грн. - сума заборгованості без вказаних відрахувань.

Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" не погоджується з даним рішенням та в апеляційній скарзі просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що свої посадові обов'язки ОСОБА_2 виконував у м. Ровеньки Луганської області, де було розташоване Ровенківське енергоуправління - виробничий підрозділ Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі", тобто на території, яка тимчасово не контролювалась і не контролюється органами державної влади України, оскільки Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" до січня 2016 р. фактично здійснювала виробничу діяльність у т.ч. і на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 р. "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" з травня 2015 р. на неконтрольованій території Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" було впроваджено окремий бухгалтерський облік господарської діяльності, тобто обов'язки по нарахуванню заробітної плати та виплаті нарахованої заробітної плати всім працюючим на неконтрольованій території робітникам філії, виконували працівники бухгалтерії, які працювали у м. Луганську - за місцем попередньої реєстрації Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" - на неконтрольованій території. Виплата заробітної плати працівникам по неконтрольованій території здійснювалась у грошовій готівковій формі безпосередньо в касі філії у м. Луганську відповідно до п. 6 вказаної Постанови із складанням відомостей на отримання грошових коштів, які знаходяться у м. Луганську. Крім того, відповідач вказує, що на момент звільнення позивача Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" не мала і не має на цей час доступу до серверів та програмного забезпечення, технічної, бухгалтерської, кадрової та іншої документації, що залишилась на непідконтрольній території, трудові книжки та особисті справи працівників, які виконували свої обов'язки на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України за місцем реєстрації Луганської філії у м. Лисичанськ, відсутні.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_2, 01.10.2014 р. ОСОБА_2 був прийнятий на посаду електрослюсаря по ремонту обладнання розподільчих пристроїв 2 (другого розряду) Ровеньковського енергоуправління Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" на підставі наказу № 19 від 25.09.2014 р.

На підставі наказу № 22у від 11.05.2016 р. Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_2 11.05.2016 р. звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

07.04.2014 р. Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 28.08.2018 р. вбачається, що державна реєстрація зміни місцезнаходження Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" відбулась 14.01.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, свої посадові обов'язки позивач виконував у м. Ровеньки Луганської області, де було розташоване Ровенківське енергоуправління - виробничий підрозділ Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі", тобто на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, відповідно до Постанови КМУ від 07.05.2015 року № 263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження".

Згідно з п. 44.1 та п. 44.3 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно п. 44.5. Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем протягом встановленого п. 44.5 ПК України строку не було відновлено втрачену документацію бухгалтерського обліку, отже доводи відповідача про неможливість встановлення факту наявності чи відсутності заборгованості з заробітної плати та розміру заборгованості у разі її наявності, є необґрунтованими, а відсутність відновленої документації жодним чином не можуть бути підставою для відмови у виплаті заробітної плати позивачу.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 53570,84 грн.

На підтвердження заборгованості по виплаті заробітної плати позивач посилається на довідку № 696 від 12.08.2016 р. про доходи ОСОБА_2, яка складена Луганською філією ДП "Регіональні електричні мережі" та на довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області форми ОК-5 та ОК-7 щодо застрахованої особи ОСОБА_2

Як вбачається із позовної заяви, позивачем здійснено розрахунок заборгованості відповідно до відомостей з Довідки № 696 від 12.08.2016 р. Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" шляхом визначення з вказаної довідки посадового окладу у сумі 2781,00 грн. та множення вказаної суми на 19 місяців та 5 робочих днів.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з розрахунком місцевого суду.

Як вбачається з довідок форми ОК-5 та ОК-7, виданих Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, щодо застрахованої особи ОСОБА_2, відповідачем за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. включно подавались відомості до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо суми заробітку ОСОБА_2, з якої сплачено єдиний внесок, та для нарахування пенсії.

Відповідно до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. N 794, (далі - Положення) роботодавці зобов'язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Згідно з п. 13 вказаного Положення для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку, зокрема, від роботодавців.

Пунктом 16 Положення передбачено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи, зокрема містить відомості про суму заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно).

З вищезазначених довідок вбачається, що за період з листопада 2015 р. по травень 2016 р. вказані відомості до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо суми заробітку ОСОБА_2, з якої сплачено єдиний внесок, не подавались, відповідно у довідках форми ОК-5 та ОК-7 сума заробітку для нарахування пенсії за вказаний період значиться, як 00,00 грн.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (форми ОК-5 та ОК-7), сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок, за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2015 р. становить 37238,74 грн.

Вказані довідки підтверджують здійснення нарахування відповідачем вказаних сум, оскільки відповідно до Положення інформаційна довідка формується на підставі інформації поданої роботодавцем.

Оскільки відповідачем здійснювалось нарахування заробітної плати позивачу за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2015 р., то вказане свідчить про те, що позивач з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. належним чином виконував свої трудові обов'язки.

Як вбачається з довідки № 02/1505 від 10.10.2018 р. про доходи ОСОБА_2, складеної Луганською філією ДП "Регіональні електричні мережі", ОСОБА_2 працював на посаді електрослюсаря з ремонту устаткування розподільних пристроїв Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р., вказана довідка видана за період з жовтня 2014 р. по травень 2016 р. включно, однак містить відомості про нарахований дохід, утримання та суми до виплати лише за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р., інформація щодо нарахованого доходу, утримання та суми до виплати за період з листопада 2015 р. по травень 2016 р. у вказаній довідці відсутня.

Крім того, з вказаної довідки вбачається, що загальна сума нарахованого доходу за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. складає 37238,74 грн., сума утримань за вказаний період складає 7283,87 грн. та загальна сума до виплат за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2015 р. становить 29954,87 грн.

Як вбачається з вказаної довідки, сума нарахованого доходу за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. співпадає з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_2 з Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7) за вказаний період.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що сума заробітної плати за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2015 р., з урахуванням утримань, становить 29954,87 грн.

Відповідач у підготовчих засіданнях посилається на те, що позивачем не долучено до позовної заяви ще однієї довідки № 695 від 12.08.2016 р., виданої на ім'я ОСОБА_2 Луганською філією ДП "Регіональні електричні мережі", копію якої відповідачем надано суду, з якої вбачається, що заборгованості по заробітній платі немає.

Однак, вищезазначена довідка № 695 від 12.08.2016 р. не береться судом до уваги, оскільки вказана довідка не є доказом виплати відповідачем позивачу зазначених у ній сум нарахованої заробітної плати.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 01.11.2015 р. по 11.05.2016 р., судом встановлено наступне.

Як уже зазначалось, з довідки № 02/1505 від 10.10.2018 р. про доходи ОСОБА_2 та з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (форми ОК-5 та ОК-7) вбачається, що інформація щодо нарахування заробітної плати за вказаний період відсутня.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що твердження позивача про наявність заборгованості з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. не відповідає дійсності, оскільки з довідки ОК-7, виданої Пенсійним Фондом в України в м. Лисичанську вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працював в Луганській філії ДП "Регіональні електричні мережі" з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р., проте заробітна плата нараховувалась з 01.10.2014 р. по 30.10.2015 р., а з листопада 2015 р. графа "сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок" містить нульове значення.

Крім того, відповідач посилається на те, що свої посадові обов'язки ОСОБА_2, виконував у м. Ровеньки Луганської області, де було розташоване Ровенківське енергоуправління - виробничий підрозділ Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі", тобто на території, яка тимчасово не контролювалась та не контролюється органами державної влади України, оскільки Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" до січня 2016 р. фактично здійснювала виробничу діяльність у т.ч. і на тимчасово окупованій території (відповідно до Постанови НКРЕКП від 02.10.2014 р. № 61 визначено перелік місцевих (локальних) електричних мереж, які визначають межі території ліцензованої діяльності ДП "Регіональні електричні мережі", в яку увійшли території, що тимчасово не контролюються органами державної влади України) з урахуванням умов Постанови КМ України від 07.05.2015 р. № 263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", на що суд зазначає наступне.

Листом від 08.07.2014 № 7302/3/14-14/13 Міністерство соціальної політики України надало роз'яснення, що працівники, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням із районів проведення антитерористичної операції, або ті, які залишаються у таких районах під час проведення антитерористичної операції і не мають змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я, не можуть бути звільнені за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі "прогул".

Зазначене обумовлене необхідністю збереження життя і здоров'я таких працівників та їх сімей і вважається як відсутність на роботі з поважних причин. У такому випадку за працівниками зберігаються робоче місце та посади.

Таким чином, керівництво Луганської філії правомірно не звільнило працівників, які не виходили на роботу в зоні проведення антитерористичної операції .

Відповідно до ч. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Згідно з абз. 4 ч. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено розрахунок середньої заробітної плати за вересень-жовтень 2015 р., сума якої складає 3165,67 грн. (3390,07 грн. + 2941,27 грн./2 = 3165,67 грн.).

Таким чином, відповідно до розрахунку, здійсненого судом, сума заробітної плати за період з 01.11.2015 р. по 30.04.2016 р., з урахуванням суми середньої заробітної плати, складає 18994,02 грн. (3165,67 грн. х 6 місяців = 18994,02 грн.).

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин,) а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати за вересень-жовтень 2015 р., сума якої складає 150,75 грн. (3390,07 грн. + 2941,27 грн. /42 робочих дні = 150,75 грн.).

Таким чином, відповідно до розрахунку, здійсненого судом, сума заробітної плати за період з 01.05.2016 р. по 11.05.2016 р., з урахуванням середньоденної заробітної плати, складає 753,75 грн. (150,75 грн. х 5 робочих днів = 753,75 грн.).

Отже, загальна сума заробітної плати відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. становить 49702,64 грн. (29954,87 грн. + 18994,02 грн. + 753,75 грн. = 49702,64 грн.).

В матеріалах справи відсутні докази виплати відповідачем ОСОБА_2 нарахованої заробітної плати за період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 49702,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 статті 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, та те, що заборгованість по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 49702,64 грн., станом на час прийняття рішення відповідачем не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 49702,64 грн., з яких 29954,87 грн. - сума заборгованості з відрахуванням утримань у зв'язку з наявністю у суду інформації про розмір утримань, та 19747,77 грн. - сума заборгованості без вказаних відрахувань.

Таким чином, позовна вимога позивача про стягнення заробітної плати за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 53570,84 грн. підлягає частковому задоволенню у сумі 49702,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Господарський суд Київської області від 16.10.2018 судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" судом не вбачається.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.10.2018 у справі № 911/4610/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4610/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. ст.286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко