ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/23161/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй- головуючий, Л. В. Стратієнко, В. І. Студенець

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018р.

у складі колегії суддів: Н. Ф. Калатай- головуючий, Л. П. Зубець, А. І. Мартюк

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи, які передували прийняттю оскаржуваної ухвали

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду із позовом до ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" про зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2363/17 від 13.04.2017р. в редакції, викладеній в позовній заяві.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/23161/17 позов задоволено повністю, зобов'язано відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу №14/23693/17 від 13.04.2017р. у викладеній в рішенні редакції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 24.09.2018р. заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.02.2018р. у справі №910/23161/17 та прийняти нове - про відмову в позові. В апеляційній скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ні Генеральна прокуратура України, ні Кабінет Міністрів України не брали участі у розгляді даної справи, а про оскаржуване рішення прокуратурі стало відомо 14.09.2018р. - з моменту ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора залишено без руху, надано скаржнику строк для виправлення недоліків апеляційної скарги, а саме для подання доказів направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018р., а також подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд визнав наведені заступником Генерального прокурора підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, оскільки документальними доказами підтверджується, що про наявність оспорюваного рішення Генеральній прокуратурі України та Кабінету Міністрів України стало відомо не 14.09.2018р., а 20.04.2018р. та 18.04.2018р. відповідно, при отриманні поданих ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" у справі №911/3493/17 заперечень.

На виконання ухвали від 16.10.2018р. заступник Генерального прокурора подав суду необхідні докази та заяву про поновлення строку, в якій зазначив, що лише після ознайомлення з матеріалами справи №910/23161/17 прокуратурі стало відомо, що оскаржуване рішення у даній справі позбавило державу можливості отримати 5 809, 413 тис. куб. м газу безкоштовно внаслідок застосування передбаченої законодавством відповідальності за протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння майном. З самого тексту рішення вказані обставини не вбачалися.

2. Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду і мотиви її прийняття

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018р. відмовлено заступнику Генерального прокурора України в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у справі №910/23161/17, відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

Апеляційний суд визнав необґрунтованими посилання прокуратури на те, що станом на 20.04.2018р. прокурору не було відомо, що оскаржуване рішення суду позбавило державу можливості отримати 5 809,413 тис. куб.м. безкоштовно, а про порушення інтересів держави у справі №910/23161/17 він дізнався лише з моменту ознайомлення з матеріалами справи № 910/23161/17.

Вказавши, що прокуратура мала можливість подати апеляційну скаргу з 20.04.2018р., господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі згідно зі ст. 119 ГПК України.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, Генеральна прокуратура України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. ст. 53, 119, 236, 256 ГПК України, просить її скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного розгляду.

Скаржник стверджує, що прокуратура не була учасником справи №910/23161/17, тому їй не було відомо про порушення інтересів держави у правовідносинах між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз".

4. Позиції інших учасників справи

ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" у відзиві на касаційну скаргу вважає її безпідставною, а ухвалу апеляційного господарського суду законною та обгрунтованою.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Верховний Суд не може погодитися з висновком апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні клопотання заступника Генерального прокурора на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду та відмову у прийнятті апеляційної скарги, з огляду на наступне.

ГПК України не пов'язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Оскаржуване прокуратурою в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду прийняте 21.02.2018р., повний текст рішення складено 26.02.2018р., тобто строк на апеляційне оскарження рішення закінчився 19.03.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратура та Кабінет Міністрів України не були учасниками у даній справі №910/23161/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокуратурі стало відомо про наявність даного рішення суду із заперечень ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" у справі №911/3493/17 - 20.04.2018р., тобто вже після закінчення строку на апеляційне оскарження

З матеріалами справи №910/23161/17 прокуратура ознайомилась 14.09.2018р.

Відмовляючи у поновленні процесуального строку апеляційний суд вказав, що прокуратура мала можливість подати апеляційну скаргу у 20-ти денний строк з дня, коли їй стало відомо про вказане рішення, тобто з 20.04.2018р.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У апеляційній скарзі прокуратура зазначала, що уповноважений державний орган - Кабінет Міністрів України, не було залучено до участі у розгляді справи, та останній не оскаржував самостійно рішення суду від 21.02.2018р. Прокуратура, також не будучи учасником у справі № 910/23161/17, не могла знати, що оскаржуване рішення суду порушувало права держави, та дізналась про це лише після ознайомлення з матеріалами справи.

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 20.05.2010р.)

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, існують для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (рішення Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України від 18.11.2010р.).

Верховний Суд констатує, що ухвала апеляційного господарського суду не містить обґрунтованих мотивів визнання неповажними причин пропуску строку, а тому відмова у прийнятті апеляційної скарги в даному випадку суперечить завданню господарського судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Під час касаційного перегляду Верховним Судом встановлено порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема ст. 261 ГПК України, що в результаті призвело до прийняття судом незаконної ухвали і як наслідок до обмеження гарантованих прав скаржника на апеляційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених апеляційним господарським судом фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

У зв'язку із задоволенням касаційної скарги та скасовуванням ухвали апеляційного суду з направленням справи до суду апеляційної інстанції, Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, тому розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задовольнити.

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018р. у справі №910/23161/17 скасувати, а справу №910/23161/17 направити до Північного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді Л. В. Стратієнко

В.І. Студенець