ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" січня 2019 р. Справа№ 910/11047/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В

розглянувши заяву про самовідвід судді Іоннікової І.А.

у справі №910/11047/18

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2018

у справі №910/11047/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України

третя особа: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2018 відмовлено у прийнятті до спільного розгляду із первісним позовом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" як третьої особи з самостійними вимогами та повернуто позовні матеріали заявнику.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі №910/11047/18, передати позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ "Тайлон" і додані до неї документи у справі №910/11047/18 на розгляд господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі №910/11047/18 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

Станом на 15.01.2019 до Північного апеляційного господарського суду не надійшло зворотного повідомлення щодо вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Тайлон" поштового відправлення №966 або поштового повернення.

15.01.2019 суддя Іоннікова І.А. заявила про самовідвід від розгляду справи №910/11047/18.

Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів в неупередженості суду, що можуть виникнути у зв'язку з можливою наявністю спірних взаємовідносин з Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», які ускладнені досудовим розслідуванням кримінального провадження №0011814, про що суддею Іонніковою І.А. повідомлено Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції та Раду суддів України.

Згідно статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, з численної практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з положеннями "Конвенції про захист прав і основоположних свобод" № ETS N 005 від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві. Об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у справі Європейського суду з прав людини "Газета "Україна - Центр" проти України" вказано, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст. ст. 35, 38 ГПК України, колегія суддів без виклику сторін, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість суддів при розгляді даної справи, недопущення у сторін чи інших осіб будь-яких сумнівів у безсторонності суду та забезпечення довіри до судової влади України, заявлений суддею Іонніковою І.А. самовідвід задовольняється.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №910/11047/18 задовольнити.

Матеріали справи №910/11047/18 передати на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім