ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2214/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) ОСОБА_1,

суддів: Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.,

секретаря судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/2214/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ

до приватного науково-виробничого комерційного підприємства «Премєр», м. Дніпро

про стягнення 10 318,00 доларів США заборгованості за кредитом, 5567,86 доларів США заборгованості за відсотками

ВСТАНОВИВ:

- публічне акціонерне товариство (далі-ПАТ) "Укрсоцбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з приватного науково-виробничого комерційного підприємства (далі-ПНВКП) "Прем'єр" заборгованості на загальну суму 15 885,86 доларів США, з яких: 10 318,00 доларів США - заборгованість за кредитом та 5567,86 доларів США- заборгованість по відсотках;

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/2214/18 ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором кредиту №085/с/37-8 від 21.04.2008 в частині своєчасного повернення наданих банком грошових коштів, а також щодо пропуску ним строку позовної давності за вимогами про стягнення відповідної заборгованості, оскільки останній платіж було здійснено відповідачем 15.01.2014, при цьому вимогу про сплату заборгованості позивач надіслав відповідачу лише 19.02.2018;

- не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі;

- у поданій апеляційній скарзі йдеться про те, що п. 1.1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту рівними частинами в сумі по 739,00 доларів США не пізніше 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20 квітня 2015 року на умовах, визначених договором, а позовну заяву представником ПАТ «Укрсоцбанк» було направлено до суду 28.03.2018, тобто в межах трирічного строку позовної давності, про те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а також про те, що строк позовної давності слід відраховувати за кожним щомісячним платежем окремо, що не було враховано судом першої інстанції та помилково відраховано строк за усіма борговими зобовязаннями від дати останнього платежу за договором;

- відповідач проти апеляційної скарги заперечує, посилаючись на те, що суд першої інстанції повно та обєктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, на те, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дати коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка порушила, тобто у конкретному випадку 15.01.2014, на те, що зазначений кредит є споживчим, а відповідач є споживачем фінансових банківських послуг, у зв'язку з чим, при вирішення справи необхідно керуватися спеціальним законодавством, що регулює відносини з питань захисту прав споживачів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2008 між ПАТ "Укрсоцбанк" (кредитором) та ПНВКП "Прем'єр" (позичальником) було укладено договір кредиту №085/С/37-8.

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 62048,00 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору та порядком повернення кредиту рівними частинами в сумі 739,00 доларів США не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20 квітня 2015 року, на умовах, визначених цим договором. При цьому, у разі, якщо день повернення кредиту припадає на неробочий день кредитора, то днем повернення кредиту вважається попередній робочий день кредитора.

Згідно з п. 1.2 договору кредит надається позичальнику для оплати вартості автомобіля згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу №0908/1 від 09 квітня 2008 року, укладеним між позичальником (покупець) та ТОВ 'Транссервісінвест" (продавець).

П.п. 2.2. 2.3. договору передбачено, що кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п.2.1. цього договору на підставі письмової заяви позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом "факт/360" де "факт" - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а "360" - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Згідно з п. 2.4 договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на відповідний рахунок Дніпропетровської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк". У випадку, якщо день сплати процентів за користування кредитом припадає на неробочий день кредитора, то днем сплати процентів вважається попередній робочий день кредитора.

Відповідно до п. 2.7 договору кредит вважається повернутим в момент (день) зарахування грошових коштів в сумі заборгованості за кредитом на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1. цього договору.

П.п. 3.3.5 та 3.3.6 договору встановлено, що позичальник зобовязаний погашати кредитору кредит відповідно до п. п. 1.1, 3.3.16 цього договору, сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, встановлені п. 2.4, 2.5 цього договору.

Відповідно до п. 7.3. договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов'язань за договором.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, що підтверджується меморіальним ордером №17-02 від 23.04.2008.

Однак, відповідач свої зобовязання в частині повернення кредитних коштів належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом у сумі 10318,00 доларів США та заборгованість по відсотках в сумі 5567,86 доларів США.

Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено господарським судом, відповідач не виконав зобов'язання за умовами кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних платежів, у зв'язку з чим, порушив права позивача.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 названого Кодексу встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У зобов'язальних відносинах, в яких визначено строк виконання зобовязання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у якій відповідне зобов'язання мало бути виконано.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата, тощо) обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

У даному випадку, відповідно до п. 1.1 договору, позичальник повертає кредит рівними частинами щомісяця не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, а кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом є 20 квітня 2015року.

Таким чином, в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та звернення з позовом про стягнення заборгованості, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого визначено щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, або в разі закінчення періоду такої черговості за наслідком закінчення загального терміну погашення кредиту, тобто з 21.04.2015.

Між тим, позивач звернувся з позовною заявою про сплату заборгованості лише 18.05.2018 року, що підтверджується штампом відділення поштового звязку на конверті, в якому було направлено цю заяву до суду (а.с. 35), тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 261 Цивільного кодексу України та дійшов помилкового висновку про те, що строк позовної давності слід відраховувати за усіма зобов'язання від дати останнього платежу за договором, а саме від 15.01.2014.

Однак, таке неправильне застосування норм матеріального права не призвело до неправильних висновків по суті вирішення спору. Тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що позовна заява була направлена 28.03.2018 року в межах трирічного строку позовної давності, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовується матеріалами справи, оскільки, з самої позовної заяви вбачається, що вона датована 17.04.2018 року.

Посилання відповідача на те, що кредитний договір, укладений сторонами є споживчим договором визнані колегією суддів необґрунтованими, тому, що ПНВКП «Премєр» є юридичною особою, а відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач- фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018р. у справі №904/2214/18 залишити без змін;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 21.01.2019.

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна