ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1237/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

За участю представників сторін:

Від відповідача - Омельчук В.М., паспорт серія НОМЕР_1, від 19.09.13;

від прокуратури - Коломійчук І.О., посвідчення № 048039, від 27.09.17;

від Очаківської міської ради - не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року

по справі №915/1237/18

за позовом Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Очаківської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Омельчука Валентина Миколайовича

про знесення самочинно збудованого об'єкту, -

(суддя першої інстанції: Алексєєв А.П., дата та місце прийняття ухвали: 14.11.2018, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 22)

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 (суддя - Алексєєв А.П.) частково задоволено заяву Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про вжиття заходів забезпечення позову заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Очаківської міської ради до Фізичної особи - підприємця Омельчука Валентина Миколайовича (далі - ФОП Омельчук В.М) про знесення самочинно збудованого об'єкту, а саме: заборонено ФОП Омельчуку В.М. здійснювати будь-які будівельні роботи на об'єкті нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, а також укладати договори та вчиняти інші правочини щодо нього. В іншій частині заяви Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про вжиття заходів забезпечення позову заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Очаківської міської ради до ФОП Омельчука Валентина Миколайовича про знесення самочинно збудованого об'єкту, шляхом накладення арешту на двоповерховий об'єкт нерухомості, геометричними розмірами 17 х 34 м, висотою близько 8 м по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього; заборони Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області; заборони Очаківській міській раді приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення документації із землеустрою, її затвердження та надання в оренду або у приватну власність ФОП Омельчуку В.М. земельної ділянки по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, зміни її цільового призначення, укладення договорів оренди щодо цієї ділянки - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині та вжити заходів до забезпечення позову.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що ФОП Омельчуком В.М. побудовано об'єкт нерухомості на земельній ділянці, яка не відводилась для цієї мети, що у розумінні ст.376 Цивільного кодексу України свідчить про самочинне будівництво. На думку апелянта, незабезпечення позову в даному випадку надасть можливість підприємцю завершити будівництво вказаного об'єкту, оформити право власності на нього та земельну ділянку усупереч вимог законодавства.

Прокурор вказує, що існує очевидна небезпека оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та знесення самочинно збудованого підприємцем двоповерхового приміщення, оформлення права на земельну ділянку, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Господарським судом Миколаївської області при винесенні ухвали від 14.11.2018 безпідставно не враховано, що реєстрація дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області входить до повноважень Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та чітко передбачена Положенням про Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, затвердженим наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №929 від 12.06.2017.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що наразі ФОП Омельчук В.М. має можливість отримати дозвільні документи на виконання будівельних робіт, вчинити дії, спрямовані на оформлення належних правовстановлюючих документів на земельну ділянку за вказаною адресою, що, відповідно, ускладнить або унеможливить виконання судового рішення та ефективного захисту порушених інтересів держави.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 відкрито апеляційне провадження по справі №915/1237/18 за апеляційною скаргою Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 по справі №915/1237/18 призначено до розгляду на 09.01.2019 о 12-30 год.

02.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ФОП Омельчук В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

В судове засідання 09.01.2019 з'явились представники прокуратури та ФОП Омельчук В.М. Представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні та на скасуванні ухвали суду першої інстанції. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник Очаківської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

З огляду на те, що явка представників учасників справи не визнавалася ухвалою суду апеляційної інстанції обов'язковою, враховуючи повідомлення їх належним чином та достатність матеріалів справи для перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку, а також з метою дотримання процесуальних строків, судова колегія вважає можливим здійснення розгляду справи за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст.271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

12.11.2018 року Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Очаківської міської ради з позовом до ФОП Омельчука В.М., в якому просить зобов'язати відповідача знести самочинно збудований двоповерховий об'єкт нерухомості геометричними розмірами 17х34 м, висотою близько 8 м по вул. Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області.

Як на підставу позову прокурор послався на приписи ст. 14 Конституції України, ст.ст. 376, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 83, 122, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 8, 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Крім того, 12.11.2018 року до Господарського суду Миколаївської області від прокурора надійшла заява про забезпечення позову, в якій прокурор просив:

- накласти арешт на двоповерховий об'єкт нерухомості, геометричними розмірами 17 х 34 м, висотою близько 8 м по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього;

- заборонити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області;

- заборонити Очаківській міській раді приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення документації із землеустрою, її затвердження та надання в оренду або у приватну власність ФОП Омельчуку В.М. земельної ділянки по вул. Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області, зміни її цільового призначення, укладення договорів оренди щодо цієї ділянки;

- заборонити ФОП Омельчуку В.М. здійснювати будь-які будівельні роботи на об'єкті нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, укладати договори та вчиняти інші правочини щодо нього.

У вказаній заяві прокурором зазначено, що підставою для пред'явлення позову є порушення ФОП Омельчуком В.М. вимог законодавства під час забудови земельної ділянки комунальної форми власності. Зокрема, підприємцем в охоронній зоні за відсутності належним чином розробленої та затвердженої проектної документації, всупереч отриманих дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, з порушенням вимог містобудівного законодавства, будівельних норм та правил, самочинно збудовано двоповерхову будівлю по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області.

Незважаючи на те, що на підставі договору оренди від 12.05.2011 року земельна ділянка надавалась для розміщення автостоянки, підприємцем фактично побудовано двоповерховий спальний корпус на 34 кімнати, який не відноситься до її складових та не пов'язаний конструктивними елементами з будівлями, що перебувають у його приватній власності.

На думку прокурора, ФОП Омельчуком В.М. побудовано об'єкт нерухомості на земельній ділянці, яка не відводилась для цієї мети, що у розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України свідчить про самочинне будівництво.

Прокурор вважає, що незабезпечення позову надасть можливість підприємцю завершити будівництво вказаного об'єкту, оформити право власності на нього та здійснити відчуження на користь інших осіб всупереч вимог законодавства та визначених нормами закону цілей. Отже існує очевидна небезпека оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави та знесення самочинно збудованого підприємцем двоповерхового приміщення, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

З метою запобігання відчуженню чи обтяженню зобов'язаннями спірного об'єкту нерухомості та ділянки, на якій він розміщений, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України прокурор просить вжити заходи до забезпечення позову.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 заяву заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково: заборонено ФОП Омельчуку В.М. здійснювати будь-які будівельні роботи на об'єкті нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, а також укладати договори та вчиняти інші правочини щодо нього; в задволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Суд першої інстанції, з посиланням на ст.136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що вимога прокурора про заборону ФОП Омельчуку В.М. здійснювати будівельні роботи на об'єкті нерухомості по вул.Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області, укладати договори та вчиняти інші правочини щодо нього підлягає задоволенню, оскільки будівельні роботи ФОП Омельчуком В.М. здійснюються з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду.

В задоволенні інших вимог прокурора відмовлено. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що вимога прокурора про накладення арешту на двоповерховий об'єкт нерухомості, геометричними розмірами 17 х 34 м, висотою близько 8 м по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього не підлягає задоволенню, у зв'язку з тим, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не є об'єктом нерухомого майна у розумінні ст.ст.181, 182 Цивільного кодексу України.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що прокурором не зазначено, що здійснення реєстрації дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості по вул. Бкдівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області за законодавством входить до повноважень Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, з огляду на що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви прокурора в цій частині.

Також суд відмовив у задоволенні вимоги прокуратури заборонити Очаківській міській раді приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення документації із землеустрою, її затвердження та надання в оренду або у приватну власність ФОП Омельчуку В.М. земельної ділянки по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, зміни її цільового призначення, укладення договорів оренди щодо цієї ділянки, у зв'язку з відсутність підтверджень порушень з боку ФОП Омельчука В.М. вимог земельного законодавства під час освоєння земельної ділянки, які встановлені компетентиними органами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали оскарження ухвали, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 залишається без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Водночас, відповідно до п. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Водночас, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, судова колегія зазначає, що заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що предметом позову у даній справі є вимога про знесення самочинно збудованого об'єкту, а подана прокураторою заява про забезпечення позову містить вимогу про вжиття чотирьох самостійних заходів забезпечення позову, при цьому відповідача стосується лише вимога про заборону ФОП Омельчуку В.М. здійснювати будь-які будівельні роботи на об'єкті нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області, укладати договори та вчиняти інші правочини, яка задоволена судом першої інстанції та не оскаржується сторонами по справі.

Щодо вимог прокурора заборонити Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, а також заборонити Очаківській міській раді приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення документації із землеустрою, її затвердження та надання в оренду або у приватну власність ФОП Омельчуку В.М. земельної ділянки по вул. Будівельників, 7/5 у м.Очаків Миколаївської області, зміни її цільового призначення, укладення договорів оренди щодо цієї ділянки, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Заходи забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Як зазначалося раніше, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому такі обмеження, які встановлені відповідною ухвалою про вжиття заходів забезпечення позову, та в цій частині не оскаржуються, встановлюються саме з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача на час вирішення спору, для забезпечення реальної можливості виконання судового рішення у випадку задоволення вимог позивача, а відтак, їх дія нерозривно пов'язана із наявністю такої мети.

Разом з тим, вимагаючи застосувати заборону Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здіснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва спірного об'єкту нерухомості, прокурор тим самим вимагає позбавити права відповідача усунути порушення щодо оформлення будівництва, при цьому останнім не обгрунтовано доцільність та підстави позбавлення такого права забудовника.

Виходячи з принципів розумності, обґрунтованості і адекватності щодо забезпечення позову, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оцінивши співвідношення змісту прав (інтересу), про захист яких просить позивач та заходів забезпечення позову, судова колегія доходить висновку про відсутність зв'язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Крім того, судова колегія вважає надмірно заявленими вимоги прокурора про заборону Очаківській міській раді приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення документації із землеустрою, її затвердження та надання в оренду або у приватну власність ФОП Омельчуку В.М. земельної ділянки по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області, оскільки такі вимоги не є співрозмірними та такими, що знаходяться у зв'язку з заявленими позовними вимогами.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відмови суду першої інстанції в накладенні арешту на двоповерховий об'єкт нерухомості по вул. Будівельників, 7/5 у м. Очаків Миколаївської області та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не вбачає підстав для задоволення вимог прокурора про забезпечення позову в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена вимога прокурора не підлягає задоволенню з огляду на те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не є об'єктом нерухомого майна у розумінні ст.ст. 181, 182 ЦК України, на яке оформлені права та здійснено їх державну реєстрацію.

Крім того, прокурором в заяві про забезпечення позову не зазначено, які саме органи за законодавством України здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно та чи уповноважені ці органи здійснювати реєстраційні дії саме стосовно майна зазначеного прокурором (двоповерховий об'єкт).

Аналізуючи позицію сторін з приводу заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову судова колегія зазначає, що заявником не доведено існування обґрунтованих доводів, підтверджених належними доказами, щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить належного документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, заявником не наведено, в чому саме полягає ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, оскільки предметом спору є вимога про знесення самочинно збудованого об'єкту.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а прийняту у справі ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 слід вважати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 - без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 14.11.2018 року по справі №915/1237/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.01.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

Я.Ф. Савицький