У Х В А Л А

"14" січня 2019 р. м. Чернігів справа № 927/8/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., перевіривши матеріали позовної заяви б/н від 21.12.2018

за позовом: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1; адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», вул. 8-го Березня, будинок 23, смт. Куликівка, Куликівській район, Чернігівська область, Україна, 16300

про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» про визнання недійсним рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», яке оформлене протоколом №10 від 12.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав позивача та невідповідністю рішень, прийнятих на Зборах, нормам чинного законодавства.

За змістом ч.2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява, яка подається до господарського суду, підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовна заява від 21.12.2018 підписана представником позивача ОСОБА_3

При цьому у тексті самої позовної заяви вказано, що «позов підписано уповноваженою на те особою, керуючись Обмеженою довіреністю від 06.12.2018 та довіреністю від 07.11.2018, зареєстрованою в реєстрі за №690 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галан Ж.В.».

На підтвердження наявності у особи, яка підписала позовну заяву до суду, повноважень на право її підписання додано ксерокопію англомовного тексту засвідченої державним нотаріусом штату Флорида Обмеженої довіреності від 06.12.2018, а також ксерокопію її перекладу українською мовою, із засвідченням справжності підпису перекладача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, запис про що зареєстровано в реєстрі за №63890.

Крім того, до позовної заяви подано довіреність від 07.11.2018, видану ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, для представлення її інтересів як учасника ТОВ «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ». Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галаган Ж.В. та зареєстрована в реєстрі за №690.

За правилами цивільного законодавства України, а саме: ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.3 ст.244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі через представника.

В силу приписів ч.1, 2 ст.60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально.

Водночас, у ч.1 ст.61 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Отже, системний аналіз наведених вище норм свідчить, що процесуально-правові відносини між стороною у справі та її представником складаються у зв'язку з визначенням і оформленням повноважень представника у судовому, зокрема, господарському процесі.

При цьому, одним із документів, які підтверджують факт наявності між позивачем та його представником процесуально-правових відносин, є довіреність фізичної особи, в якій визначаються процесуальні повноваження представника.

Із змісту довіреності від 07.11.2018 не вбачається, що на її підставі між позивачем та її представником - ОСОБА_3 виникли, окрім цивільно-правових відносин щодо представництва інтересів ОСОБА_1, як учасника ТОВ «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», перед самим Товариством та/або перед третіми особами щодо діяльності Товариства, також й процесуально-правові відносини, оскільки в ній відсутнє будь-яке згадування про повноваження ОСОБА_3 на здійснення від імені позивача її процесуальних прав та обов`язків в судах. Тобто, в довіреності не зазначено про права ОСОБА_3 на здійснення процесуальних повноважень.

Відтак, суд не може розцінювати довіреність від 07.11.2018 як документ, який підтверджує наявність у ОСОБА_3 процесуально-представницьких повноважень в судах України.

Що стосується Обмеженої довіреності від 06.12.2018, в якій зазначено про повноваження ОСОБА_6 виключно для судочинства України, то вказана довіреність також не приймається судом як належний доказ наявності у особи, яка підписала позовну заяву, права на її підписання, виходячи з такого.

Відповідно до ч.10 ст.60 Господарського процесуального кодексу України довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

На офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави поширюється Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 05 жовтня 1961 року), учасниками якої є також Сполучені Штати Америки - з 15.10.1981 та Україна - з 22.12.2003.

Згідно зі статтею 1 Конвенції для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

За змістом статей 2, 3, 4 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 Конвенції апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Передбачений в частині першій статті 3 Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

На доданій до позовної заяви копії Обмеженої довіреності від 06.12.2018, яка засвідчена державним нотаріусом штату Флорида, не міститься передбаченого вищезазначеною Конвенцією апостилю, що свідчить про відсутність легалізації вказаної довіреності в установленому міжнародним договором порядку.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, тому відповідно до п.1 ч.5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву і додані до неї документи належить повернути позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на таке.

Відповідно до приписів ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається із змісту прохальної частини позовної заяви позовні вимоги полягають у визнанні недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», яке оформлене протоколом №10 від 12.11.2018, а відтак позов має немайновий характер.

Отже, за подання до господарського суду, зокрема, позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється за ставкою, визначеною пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому, звертаючись до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою немайнового характеру, позивач мав сплатити 1762грн. судового збору, який обчислюється із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (оскільки позовна заява направлена до суду 21.12.2018), та додати до позовної заяви докази сплати судового збору.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до квитанції №0.0..1 від 21.12.2018 позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 17грн.62коп., що є менше встановленого законом розміру.

Суд роз'яснює позивачу, що в силу ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись п.1 ч.5 ст.174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву і додані до неї документи повернути ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; адреса для кореспонденції: АДРЕСА_2).

Додаток (для позивача): 1. матеріали позовної заяви на 59арк.

2. акт відділу документального забезпечення (канцелярія)

№4/2019 від 08.01.2019 - на 1 арк.

2. Ухвала підписана 14 січня 2019 року.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання у строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.Г. Оленич