АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/535/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ "Фінансова компанія " - "АВУАР-СЕРВІС" - адвокат Просенюк С.М.

Арбітражний керуючий - Менчак В.В.

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - адвокат Буковська Л.В.

від ТОВ "НЕСТОРГ", ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД", ТОВ "ЕНЕРГО-КОНСАЛТ"

- адвокат Гусєв М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 (про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ")

у справі №915/535/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС"

до Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" (далі - ТОВ БТК "ТАВРІЯ"), визнано грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" (далі - ТОВ "ФК "АВУАР-СЕРВІС") до боржника ТОВ БТК "ТАВРІЯ" у загальній сумі 25865791,44 грн., у тому числі 16000,00 грн. витрат на оплату судового збору, 23490960,70 грн. безспірних вимог, 2358830,74 грн. пені, введено процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ", призначено розпорядником майна ТОВ БТК "ТАВРІЯ" арбітражного керуючого Менчак В.В.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ" із визначенням їх черговості, зокрема, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - перша черга, у розмірі 61629048,97 грн. - четверта черга, у розмірі 15550252,97 грн. - шоста черга, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" у розмірі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - перша черга, у розмірі 12538389,05 грн. - четверта черга, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору - перша черга, в сумі 54372355,54 грн. - четверта черга.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" з посиланням на укладені між товариством та боржником договори поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014, №29/12ДПТ-П від 29.12.2014, № 29/12БГ-П від 29.12.2014, №30/12НТ-П від 30.12.2014 та приписи ст.ст. 553, 554, 1046, 1049, 1050, Цивільного кодексу України зазначив, що у зв'язку із тим, що боржник суму заборгованості у визначений законом термін не сплатив, судом визнаються грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» в загальному розмірі 77179301,94 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 61629048,97 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 15550252,97 грн. пені - до шостої черги реєстру задоволення кредиторських вимог.

Щодо грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" судом першої інстанції зазначено, що у зв'язку із невиконанням боржником своїх зобов'язань за укладеними з товариством договорами поруки №22/12ТД-П від 22.12.2014, №26/12ТД-П від 26.12.2014 за боржником рахується заборгованість, а тому судом визнаються грошові вимоги ТОВ «НЕСТОРГ» в загальному розмірі 12538389,05 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 12538389,05 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

З приводу заявлених грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Консалт» судом першої інстанції відзначено, що боржником у порушення взятих на себе зобов'язань за договорами поруки №5/2 від 02.12.2015, №15-10/1-П від 15.10.2015 не сплатив заборгованість у визначений законом термін, а тому судом визнаються грошові вимоги ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в загальному розмірі 54372355,54 грн. заборгованості та у сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги в сумі 3200,00 грн. витрат по сплаті судового збору відносяться до першої черги задоволення кредиторських вимог, в сумі 54372355,54 грн. заборгованості - до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

При цьому судом першої інстанції відхилено заперечення розпорядника майна та ініціюючого кредитора щодо пропуску вказаними кредитора встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» тридцятиденного строку для звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у зв'язку з більш пізнім наданням копій договорів на яких ґрунтуються грошові вимоги до боржника. Так посилаючись на приписи ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» судом відзначено, що у зв'язку із знаходженням матеріалів справи №915/535/17 у суді апеляційної інстанції, Господарським судом Миколаївської області вирішення питання про прийняття до розгляду заяв ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" та ТОВ "Несторг" про визнання кредиторських вимог було відкладено до повернення матеріалів справи №915/535/17 з суду апеляційної інстанції. Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції суд своїми ухвалами зобов'язав вказаних кредиторів надати договори поруки, які було надано кредиторами на виконання ухвали суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ТОВ "ФК "АВУАР-СЕРВІС" з апеляційною скаргою в якій просить частково скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 по справі №915/535/17, якою затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ БТК "ТАВРІЯ", в частині вимог четвертої черги, а саме ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" в сумі 61629048,97 грн., ТОВ "Несторг" в сумі 12538389,05 грн., ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в сумі 54372355,54 грн. та ухвалити постанову по справі №915/535/17, за якою віднести кредиторські вимоги ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" в сумі 61629048,97 грн., ТОВ "Несторг" в сумі 12538389,05 грн., ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в сумі 54372355,54 грн. до шостої черги задоволення кредиторських вимог.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала попереднього засідання в частині віднесення кредиторських вимог ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», ТОВ «НЕСТОРГ», ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» до вимог четвертої черги задоволення кредиторських вимог боржника винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, не додержанням процесуального законодавства та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Так щодо грошових вимог ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» апелянт зазначає, що 20.11.2018р. від ТОВ «Енерго-Консалт» до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 54 372 355,54 грн., за змістом якої вбачається, що частина грошових вимог заявника в розмірі 20 849 726,03 грн. ґрунтується на договорі поруки №5/2 від 02.12.2015р., який укладений між ТОВ «Енерго-Консалт» та ТОВ БТК «Таврія». Інша частина грошових вимог у розмірі 33 522 629,51 грн. обґрунтована Договором поруки №15-10/1-П від 15.10.2015. Разом з цим, як стверджує апелянт, ТОВ «Енерго-Консалт» не було додано до заяви необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до боржника, а саме не були надані вказані вище договір поруки №5/2 від 02.12.2015 та договір поруки №15-10/1-П від 15.10.2015. За твердженням апелянта, ТОВ «Енерго-Консалт» лише 29.03.2018 згідно пояснень від 26.03.2018 №17 були надані відповідні копії договору поруки №5/2 від 02.12.2015р. та договору поруки №15-10/1-П від 15.10.2015.

З приводу грошових вимог ТОВ «НЕСТОРГ» скаржник зазначає, що 20.11.2018 від ТОВ «Несторг» до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 12 538 389,05 грн., за змістом якої частина вимог в розмірі 6 460 063,57 гривень обґрунтована договором №22/12ТД від 22.12.2014, а інша частина вимог в розмірі 6 078 325,48 грн., підтверджується договором №26/12ТД від 26.12.2014. Разом з цим, за твердженням апелянта, ТОВ «Несторг» не було додано до заяви необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до боржника, а саме договір №22/12ТД від 22.12.2014р. та договір №26/12ТД від 26.12.2014. Вказані договори, як стверджує апелянт, були надані ТОВ «Несторг» до суду першої інстанції лише 27.04.2018 разом з поясненнями.

Щодо грошових вимог ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» апелянт зазначає, що 20.11.2018 від ТОВ «Амстор Трейд» до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява з грошовими вимогами у загальному розмірі 77 179 301,94 грн. За змістом заяви з грошовими вимогами ТОВ «Амстор Трейд» вбачається, що вимоги заявника в розмірі 2 601 165,26 грн. обґрунтовані укладенням договору поруки №16/12амс-п від 16.12.2014, вимоги в розмірі 45 394 988,70 грн. обґрунтовуються договором №29/12ДПТ від 29.12.2014, вимоги в розмірі 13 091 627,52 грн. ґрунтуються на договорі №29/12БГ від 29.12.2014 та вимоги в розмірі 10 011 120,44 грн. обґрунтовані договором поруки №30/12НТ-П від 30.12.2014. Проте, за твердженням апелянта, ТОВ «Амстор Трейд» не було додано до заяви необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до Боржника, а саме не були надані вказані вище договір №16/12амс від 16.12.2014р., договір №29/12ДПТ від 29.12.2014р., договір №29/12БГ від 29.12.2014р., договір поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014р., договір №30/12НТ від 30.12.2014. За твердженням апелянта, ТОВ «Амстор Трейд» лише 12.04.2018р. згідно пояснень від 10.04.2018р. №10/04 були надані відповідні копії договору №16/12амс від 16.12.2014р., договору №29/12ДПТ від 29.12.2014р., договору №29/12БГ від 29.12.2014р., договору поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014р., договору №30/12НТ від 30.12.2014.

Посилаючись на приписи ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» апелянт зазначає, що ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Амстор Трейд» до заяв з грошовими вимогами не було додано документів, що підтверджують грошові вимоги до боржника. Разом з цим, як стверджує апелянт, суд першої інстанції при прийняті оскаржуваної ухвали попереднього засідання послався на ст.24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ухвали суду від 22.08.2018, за якими було зобов'язано ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Амстор Трейд» до 05.09.2018 надати суду відповідні документи.

Апелянт також зазначає, що у відповідності до приписів абз.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої статті 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк протягом якого він зобов'язаний їх усунути. При цьому, як стверджує апелянт, суд першої інстанції згідно ухвал від 22.08.2018 не зазначив про жодні недоліки або не дотримання заяв ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Амстор Трейд» ч.3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та призначив розгляд вказаних заяв на 25.09.2018.

З посиланням на приписи ст. 129 Конституції України та ст. 7 ГПК України апелянт зазначає, що суд першої інстанції при винесенні ухвали попереднього засідання в порушення ст.ст. 23, 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» допустив процесуальну перевагу ТОВ «Енерго-Консалт», ТОВ «Несторг», ТОВ «Амстор Трейд» перед іншими учасниками по справі №915/535/17. Отже, апелянт вважає, що внаслідок неправильного застосування вказаних норм матеріального права та порушення процесуальних норм суд першої інстанції помилково відніс до четвертої черги вимоги ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" в сумі 61629048,97 грн., ТОВ "Несторг" в сумі 12538389,05 грн., ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в сумі 54372355,54 грн., які з врахуванням наведеного вище повинні бути внесені до шостої черги задоволення кредиторських вимог боржника.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 року відкрито провадження у справі №915/535/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 (про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ").

05.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від арбітражного керуючого Менчак В.В. в якому останній просить частково скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 у справі №915/535/17, якою затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ БТК «Таврія», в частині вимог четвертої черги, а саме: ТОВ «Амстор Трейд» в сумі 61 629 048,97 грн., ТОВ «Несторг» в сумі 12 538 389,05 грн., ТОВ «Енерго-Консалт» в сумі 54 372 355, 54 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині яким віднести кредиторські вимоги ТОВ «Амстор Трейд» в сумі 61 629 048,97 грн., ТОВ «Несторг» в сумі 12 538 389.05 грн., ТОВ «Енерго- Консалт» в сумі 54 372 355, 54 грн. до шостої черги задоволення кредиторських вимог.

В обґрунтування своїх заперечень арбітражний керуючий зазначає, що кредиторами подано документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника, поза межами строків, встановлених статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в порушення вимог про обчислення цих строків.

Посилаючись на приписи ст.ст. 23, 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий також відзначає, що відсутність в господарському суді матеріалів справи на дату надходження зави про визнання кредиторських вимогу не змінює межі строку, встановленого частиною першою статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Виходячи з викладеного, арбітражний керуючий вважає, що при розгляді грошових вимог кредиторів господарський суд може в залежності від наявності чи відсутності доказів своєчасності подання грошових вимог та доказів в обґрунтування заборгованості лише визнати і включити в реєстр вимог кредиторів або відхилити грошові вимоги та позбавлений права продовжувати строк, встановлений частиною першою статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, арбітражний керуючий вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням зазначених приписів законодавства про банкрутство та підлягає частковому скасуванню.

06.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Амстор Трейд» в якому товариство зазначає, що правовідносини між TOB «АМСТОР ТРЕЙД» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ», в якому ТОВ БТК «ТАВРІЯ» зобов'язане сплатити на користь ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» грошові кошти, а ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» має право вимагати від ТОВ БТК «ТАВРІЯ» виконання цього обов'язку, виникло саме з Договорів поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014, №29/12ДПТ-П від 29.12.2014 29/12БГ-П від 29.12.2014, №30/12НТ-П від 30.12.2014, укладених між ними у забезпечення виконання зобов'язань основних боржників за №16/12Амс від 16.12.2014, №29/12ДПТ від 29.12.2014, №29/12БГ від 29.12.2014, №30/12НТ від 30.12.2014. Отже, ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» вважає, що воно є кредитором ТОВ БТК «ТАВРІЯ», оскільки має підтверджені вимоги щодо зобов'язань ТОВ БТК «ТАВРІЯ» сплатити йому певну грошову суму відповідно до Договорів поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014, №29/12ДПТ- П від 29.12.2014, 29/12БГ-П від 29.12.2014, №30/12НТ-П від 30.12.2014.

Товариство також відзначає, що ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» подана заява з грошовими вимогами до ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як боржника, з огляду на що, виходячи з норм ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 11, 509, 553, 554 ЦК України, ст.ст. 73, 76 ГПК України, в предмет доказування входять обставини укладення між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» цивільно-правових правочинів (договорів), змістом яких є обов'язок ТОВ БТК «ТАВРІЯ» сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» певну грошову суму протягом встановлено строку (терміну) виконання цього обов'язку. Так, на підтвердження наведених обставин, що входять в предмет доказування заявлених грошових вимог TOB «АМСТОР ТРЕЙД», останнім до заяви №17/11 від 17.11.2017р. з грошовими вимогами до Боржника долучені належним чином засвідчені копії Договорів поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014р., №29/12ДПТ-П від 29.12.2014р., №30/12НТ-П від 30.12.2014. Копія договору поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014 не була додана до заяви ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» з грошовими вимогами до боржника помилково, але з метою усунення цього недоліку ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» з поясненнями №06/04 від 06.04.2018р. (задовго до дати призначення заяви кредитора до розгляду в судовому засіданні) надало належним чином засвідчену копію цього договору до матеріалів справи і розпоряднику майна. Договір поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014, за твердженням товариства, є ідентичним за змістом іншим договорам поруки та визначає строк (термін) сплати (повернення) боржником суми основного боргу за основним зобов'язанням протягом 24 місяців з моменту підписання Договору №29/12БГ від 29.12.2014.

TOB «АМСТОР ТРЕЙД» відзначає, що зміст Договорів поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014р., №29/12ДПТ-П від 29.12.2014р., №29/12БГ-П від 29.12.2014р., №30/12НТ-П від 30.12.2014р. містить всі необхідні умови для виконання поручителем свого обов'язку, в тому числі строк (термін) виконання основного зобов'язання, зі спливом (настанням) якого у поручителя виникає обов'язок сплатити кредитору певну грошову суму, а також підтвердження поручителем факту обізнаності про існування основного зобов'язання та його зміст. З урахуванням принципів свободи договору, зокрема свободи сторін у визначенні його умов (ст. 627 ЦК України), та обов'язковості договору (ст. 629 ЦК України), Договори поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014р., №29/12ДПТ-П від 29.12.2014р., №29/12БГ-П від 29.12.2014р., №30/12НТ-П від 30.12.2014р. є обов'язковими до виконання у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання боржниками у визначені строки (терміни), незалежно від одержання відповідної вимоги кредитора.

За твердженням TOB «АМСТОР ТРЕЙД» правовідносини між кредитором і поручителем ґрунтуються на окремому договорі між ними і не стосуються правовідносин кредитора з основним боржником, через що підстави виникнення основного зобов'язання між кредитором і основним боржником (у даному випадку - Договори №16/12Амс від 16.12.2014р., №29/12ДПТ від 29.12.2014р., №29/12БГ від 29.12.2014р., №30/12НТ від 30.12.2014р.) не входять в предмет доказування грошових вимог кредитора до поручителя відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, а прийняття доказів, які не стосуються предмета доказування, судом є порушенням норм процесуального права (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Таким чином, на думку TOB «АМСТОР ТРЕЙД» не подання останнім копій Договорів №16/12Амс від 16.12.2014р., №29/12ДПТ від 29.12.2014р., №29/12БГ від 29.12.2014р., №30/12НТ від 30.12.2014р. на підтвердження обставин існування основного зобов'язання не впливає на доведеність факту існування обов'язку ТОВ БТК «ТАВРІЯ» сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» певну грошову суму відповідно до умов Договорів поруки №16/12Амс-П від 16.12.2014р., №29/12ДПТ-П від 29.12.2014р., №29/12БГ-П від 29.12.2014р., №30/12НТ-П від 30.12.2014р. Договори поруки є достатніми в розумінні ч. 1 ст. 79 ГПК України доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування грошових вимог ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» до ТОВ БТК «ТАВРІЯ».

Не зважаючи на це, TOB «АМСТОР ТРЕЙД» стверджує, що з метою підтвердження факту перерахування грошових коштів на користь основних боржників відповідно до Договорів №16/12Амс від 16.12.2014р., №29/12ДПТ від 29.12.2014р., №29/12БГ від 29.12.2014р., №30/12НТ від 30.12.2014р., ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» додало до заяви №17/11 від 17.11.2017р. з грошовими вимогами до Боржника належним чином засвідчені копії платіжних доручень №213 від 16.12.2014р., №2238 від 16.12.2014р., №2296 від 18.12.2014р., №2297 від 18.12.2014р., №2372 від 22.12.2014р., №2571 від 30.12.2014р„ №2606 від 30.12.2014р., №284 від 29.12.2014р., №286 від 30.12.2014р., №287 від 30.12.2014р., №280 від 29.12.2014р., №283 від 29.12.2014р„ №289 від 30.12.2014р., №385 від 31.12.2014р., №2 (#76646767) від 31.12.2014р. з посиланням на Договори №16/12Амс від 16.12.2014р., №29/12ДПТ від 29.12.2014р., №29/12БГ від 29.12.2014р., №30/12НТ від 30.12.2014р., які є належним і достатнім підтвердженням обставин укладення зазначених договорів позики.

До того ж, як стверджує TOB «АМСТОР ТРЕЙД» грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» визнані Боржником у повному обсязі повідомленням №21/12-4 від 21.12.2017р., що свідчить про визнання Боржником обставин існування між ним і ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» правовідносин поруки і забезпечення виконання зобов'язань позики та невиконаного грошового зобов'язання.

За таких обставин, TOB «АМСТОР ТРЕЙД» вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також щодо наявності підстав для віднесення грошових вимог TOB «АМСТОР ТРЕЙД» до шостої черги задоволення (через не подання документів, що підтверджують грошові вимоги до Боржника) є неспроможними внаслідок їх суперечності вимогам законодавства та спростування наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, TOB «АМСТОР ТРЕЙД» стверджує, що грошові вимоги ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» до основного боржника (Об'єднання «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ») за договором №29/12ДПТ від 29.12.2014р., виконання зобов'язань за яким забезпечене порукою Боржника на підставі Договору поруки №29/12ДПТ-П від 29.12.2014р., визнані та включені до реєстру вимог кредиторів ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2017р. у справі №904/270/17 про банкрутство Об'єднання «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ», внаслідок чого, з урахуванням ч. 4 ст. 75 ГПК України, встановлені наведеними судовими рішеннями, що набрали законної сили, обставини укладення між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і Об'єднанням «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» договору №29/12ДПТ від 29.12.2014р. та перерахування кредитором на користь боржника суми грошових коштів у загальному розмірі 32 590 000,00 грн. відповідно до платіжних доручень №284 від 29.12.2014р. у розмірі 17 750 000,00грн., №286 від 30.12.2014р. у розмірі 5 800 000,00грн. та №287 від 30.12.2014р. у розмірі 9 040 000,00 грн., є преюдиціальними і не підлягають доказуванню у справі №915/535/17 про банкрутство ТОВ БТК «ТАВРІЯ» незалежно від своєчасного чи несвоєчасного подання кредитором відповідних документів.

TOB «АМСТОР ТРЕЙД» також відзначає, що частина 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначає правові наслідки у вигляді позбавлення кредиторів статусу конкурсних з погашенням їхніх вимог в шосту чергу виключно у випадку заявления вимог після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявления взагалі. Закон не обумовлює настання зазначених правових наслідків фактом подання документів, що підтверджують грошові вимоги кредитора, не у повному обсязі або пізніше визначеного ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строку. Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, а апелянтом не заперечується подання заяви ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» з грошовими вимогами до боржника з дотриманням встановленого ч. 1 ст. 23 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строку.

На думку ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» позиція стосовно неможливості подання додаткових доказів на підтвердження грошових вимог кредитора після встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строку, так само як і позиція стосовно застосування до таких грошових вимог наслідків, передбачених ч. 4 ст. 23 зазначеного Закону (позбавлення статусу конкурсних з погашенням у шосту чергу), нівелює всю сутність судового процесу, який ґрунтується на засадах змагальності сторін та пропорційності у господарському судочинстві.

10.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським отримано відзиви на апеляційну скаргу від ТОВ «АМСТОР» та ТОВ «Торгівельний Будинок «АМСТОР» які є за своїм містом аналогічними та в яких товариства просять апеляційну скаргу задовольнити, частково скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018р. по справі №915/535/17, якою затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії «ТАВРІЯ», в частині вимог четвертої черги, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТЕЙД» в сумі 61629 048,97 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» в сумі 12 538 389,05 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО - КОНСАЛТ» в сумі 54 372 355,54 грн. та ухвалити постанову по справі №915/535/17, за якою віднести кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Трейд» в сумі 61 629 048,97 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» в сумі 12 538 389,05 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Консалт» в сумі 54 372 355,54 грн. до шостої черги задоволення кредиторських вимог.

В обґрунтування свої заперечень ТОВ «АМСТОР» та ТОВ «Торгівельний Будинок «АМСТОР» зазначають, що документи на підтвердження вимог до боржника, кредиторами - ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД», ТОВ «НЕСТОРГ, ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» були надані розпоряднику майна та господарському суду після спливу тридцятиденного строку, встановленого статтею 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Отже, на думку ТОВ «АМСТОР» та ТОВ «Торгівельний Будинок «АМСТОР», подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатися належним виконанням положень статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи викладене, ТОВ «АМСТОР» та ТОВ «Торгівельний Будинок «АМСТОР» вважають, що заяви з кредиторськими вимогами до боржника, подані в межах тридцятиденного строку, без вказаних документів, які підтверджують заявлені кредиторські вимоги, за умови, що відповідні документи подані після спливу тридцятиденного строку, вважаються такими, що подані із пропуском встановленого Законом граничного строку, а тому, відповідно до ч.4 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 (про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ") призначено до розгляду на 16.01.2019.

У судовому засіданні від 16.01.2019 представник апелянта та арбітражний керуючий Менчак В.В. підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Представник ТОВ "НЕСТОРГ", ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД", ТОВ "ЕНЕРГО-КОНСАЛТ" надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" залишив вирішення питання щодо апеляційної скарги на розгляд суду.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВУАР-СЕРВІС" вбачається, що скаржник оскаржує ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 (про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ") лише у частині визнання кредиторських вимог ТОВ "НЕСТОРГ", ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД", ТОВ "ЕНЕРГО-КОНСАЛТ".

Отже, колегія суддів переглядає ухвалу місцевого господарського суду лише в тій частині кредиторських вимог з якими не погоджуються апелянт.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитором є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Грошовим зобов'язанням є зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Статтею 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство; відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Так, ухвалою суду від 10.10.2017 року було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено Менчака Вячеслава Володимировича, тощо.

На виконання вимог ухвали суду 18.10.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України за № 46508 було розміщено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ БТК "ТАВРІЯ".

Протягом тридцяти днів після офіційного оприлюднення до господарського суду звернулись кредитори, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" з грошовими вимогами у загальному розмірі 77179301,94 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Несторг" з грошовими вимогами у загальному розмірі 12538389,05 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" з грошовими вимогами в сумі 54372355,54 грн.

Так, 20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява з грошовими вимогами у загальному розмірі 77179301,94 грн.

Як свідчать матеріали заяви кредитора та надані розрахунки заборгованість боржника перед кредитором становить 77179301,94 грн., у тому числі: за договором поруки № 16/12Амс-П від 16.12.2014, 2100000,00 грн. - основний борг; 214200,00 грн. - втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017; 51255,94 грн. - 3% річних за період з 17.12.2016 по 09.10.2017, 449909,32 грн. - пеня за період з 17.12.2016 по 09.10.2017

16 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №16/12Амс-П.

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «АМСТОР» своїх обов'язків за Договором №16/12Амс від 16.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «АМСТОР», як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 13 835 000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

Згідно з п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 13 835 000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №16/12Амс від 16 грудня 2014 року.

Відповідно до пп. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

Як вбачається з положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 1.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 визначено, ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 13835000,00 грн., а ТОВ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений Договором строк (термін).

Згідно з п. 4.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «АМСТОР» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

У відповідності до платіжного доручення №213 від 16.12.2014 на виконання умов Договору ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «АМСТОР» суму грошових коштів у розмірі 13835000,00 грн.

Разом з цим, зобов'язання з повернення суми грошових коштів виконано ТОВ «АМСТОР» частково у розмірі 11735000,00 грн., що підтверджено платіжними дорученнями №2238 від 16.12.2014р., №2296 від 18.12.2014р., №2297 від 18.12.2014р., №2372 від 22.12.2014р., №2571 від 30.12.2014р., №2606 від 30.12.2014р.

Отже, зобов'язання з повернення решти суми в розмірі 2100000,00 грн. ТОВ «АМСТОР» залишилось невиконаним.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, у зв'язку з невиконанням ТОВ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення решти суми основного боргу у термін до 16.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручителя виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання за ТОВ «АМСТОР» щодо сплати основного боргу в розмірі 2100000,00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 193, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування таких господарських санкцій, як штрафні санкції.

Штрафними санкціями відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п. 6.1. Договору №16/12Амс від 16.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «АМСТОР» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 17.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 449909,32 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 214200,00 грн. та 3% річних за період з 17.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 51255,94 грн.

У відповідності до наданих кредитором доказів, за договором поруки №29/12ДПТ-П від 29.12.2014 заборгованість становить 32590000,00 грн. основного боргу; 5866200,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.07.2016 по 31.09.2017; 1249566,32 грн. - 3% річних за період з 30.06.2016 по 09.10.2017 та 11555422,40 грн. - пеня за період з 30.06.2016 по 09.10.2017.

У відповідності до наявних матеріалів справи, 29 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» був укладений договір поруки №29/12ДПТ-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 21950711) своїх обов'язків за Договором №29/12ДПТ від 29.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

У відповідності до п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 32590000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

Згідно з п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 32 590 000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 18 (вісімнадцяти) місяців з моменту (дати) підписання Договору №29/12ДПТ від 29 грудня 2014 року.

У відповідності до п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

За змістом п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з п. 1.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014, «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ОБ'ЄДНАННЮ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 32590000,00 грн., а ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» зобов'язувалось повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Пунктом 4.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014 визначено, що сума грошових коштів підлягала поверненню ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» протягом 18 (вісімнадцяти) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №284 від 29.12.2014р., №286 від 30.12.2014, №287 від 30.12.2014, на виконання умов Договору ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» суму грошових коштів у загальному розмірі 32590000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, у зв'язку з невиконанням ОБ'ЄДНАННЯМ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 29.06.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 32590000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №29/12ДПТ від 29.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ОБ'ЄДНАННЯ «ДОНЕЦЬКПРОДТОРГ» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 30.06.2016 по 09.10.2017 включно склав 11555422,40 грн.

У відповідності до з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням наведеного, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.07.2017 по 31.09.2017 у сумі 5866200,00 грн. та 3% річних за період з 30.06.2016 по 09.10.2017 у розмірі 1249566,32 грн.

За договором поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014 заборгованість становить 9846000,00 грн. основного боргу; 1004292,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017; 229825,50 грн. - 3% річних за період з 30.12.2016 по 09.10.2017; 2011510,02 грн. - пені за період з 30.12.2016 по 09.10.2017.

Так наявними матеріалами справи підтверджується, що 29 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №29/12БГ-П.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «БУДГУД» (ідентифікаційний код юридичної особи 37133714) своїх обов'язків за Договором №29/12БГ від 29.12.2014, укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «БУДГУД» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «БУДГУД», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 9846000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «БУДГУД» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 9846000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №29/12БГ від 29 грудня 2014 року.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «БУДГУД» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «БУДГУД» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 9846000,00 грн., а ТОВ «БУДГУД» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «БУДГУД» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №280 від 29.12.2014, №283 від 29.12.2014, №289 від 30.12.2014, на виконання умов Договору №29/12БГ від 29.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «БУДГУД» суму грошових коштів у загальному розмірі 9846000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДГУД» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДГУД» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 29.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 9846000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №29/12БГ від 29.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «БУДГУД» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 30.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 2011510,02 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 1004292,00 грн. та 3% річних за період з 30.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 229825,50 грн.

За договором поруки № 30/12НТ-П від 30.12.2014 заборгованість складає 7534000,00 грн. основного боргу; 175241,21 грн. - 3% річних за період з 31.12.2016 по 09.10.2017; 768468,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017; 1533411,23 грн. пені за період з 31.12.2016 по 09.10.2017.

Так, 30 грудня 2014 року між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №30/12НТ-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 30/12НТ від 30.12.2014р., укладеним між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» і ТОВ «НЕСТОРГ» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «НЕСТОРГ», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 7534000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «НЕСТОРГ» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 7534000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору №30/12НТ від 30 грудня 2014 року.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «НЕСТОРГ» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014, ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» зобов'язалось надати ТОВ «НЕСТОРГ» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 7534000,00 грн., а ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню ТОВ «НЕСТОРГ» протягом 24 (двадцяти чотирьох) місяців з моменту (дати) підписання Договору.

Як свідчать платіжні доручення №385 від 31.12.2014, №2 (#76646767) від 31.12.2014 на виконання умов Договору №30/12НТ від 30.12.2014 ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «НЕСТОРГ» суму грошових коштів у загальному розмірі 7534000,00 грн.

Проте зобов'язання з повернення суми грошових коштів у загальному розмірі 7534000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕСТОРГ» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 30.12.2016 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 9846000,00 грн.

За змістом п. 6.1. Договору №30/12НТ від 30.12.2014 у разі несвоєчасного повернення грошових коштів ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось сплатити ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення виконання зобов'язання за Договором, від несвоєчасно повернутої суми грошових коштів за кожен день прострочення платежу до дати фактичного повернення грошових коштів.

З огляду на викладене визначений кредитором розмір пені, нарахованої на суму боргу за період прострочення, з 31.12.2016 по 09.10.2017 включно склав 1533411,23 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.01.2017 по 31.09.2017 у сумі 768468,00 грн. та 3% річних за період з 31.12.2016 по 09.10.2017 у розмірі 175241,21 грн.

Отже, наявність заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельна компанія "ТАВРІЯ" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АМСТОР ТРЕЙД" загальному розмірі 77179301,94 грн. підтверджується вищенаведеними доказами по справі.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги заперечення апелянта з приводу того, що ТОВ «Амстор Трейд» у порушення приписів ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було додано до заяви про визнання кредиторських вимог необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до Боржника, а саме договір №16/12амс від 16.12.2014р., договір №29/12ДПТ від 29.12.2014р., договір №29/12БГ від 29.12.2014р., договір поруки №29/12БГ-П від 29.12.2014р., договір №30/12НТ від 30.12.2014 з огляду на наступне.

Так в обґрунтування своїх заперечень скаржник посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/20378/16. Проте, колегія суддів відзначає, що обставини даної справи та справи, яка розглядається судом апеляційної інстанції не є подібними. Так у вказаній постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатися належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Даний висновок був зроблений Верховним Судом на підставі встановлених обставин щодо неподання кредитором при зверненні з грошовими вимогами до боржника первинних документів в обґрунтування заявлених кредиторських вимог.

Разом з цим у справі, що розглядається судом було встановлено наступне.

Так, у відповідності до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

У відповідності до наявних матеріалів справи, а саме кредиторських вимог ТОВ «Амстор Трейд» вбачається, що з заявою з грошовими вимогами до боржника кредитор звернувся 20.11.2017. При цьому ТОВ «Амстор Трейд» надано первинні документи, а саме платіжні доручення, які підтверджують перерахування ним грошових коштів, а також часткову сплату заборгованості.

Разом з цим, супровідним листом від 19.10.2017 Господарським судом Миколаївської області матеріали справи №915/535/17 було направлено до Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 10.10.2017.

Отже, у зв'язку із відсутністю матеріалів справи у суді першої інстанції на час надходження заяви ТОВ «Амстор Трейд» з грошовими вимогами до боржника, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2017 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Амстор Трейд» про визнання кредиторських вимог до повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції.

12.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 10.04.2018 № 10/04, копії договору № 16/12Амс від 16.12.2014, договору № 29/12ДПТ від 29.12.2014, договору № 29/12БГ від 29.12.2014, договору поруки № 29/12БГ-П від 29.12.2014, договору № 30/12НТ від 30.12.2014.

Отже, ТОВ «Амстор Трейд» самостійно, до вирішення судом першої інстанції питання про прийняття заяви з грошовими вимогами до розгляду надано документи, якими останній обґрунтовує свої грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2018 враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, заяву ТОВ «Амстор Трейд» призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір №16/12Амс від 16.12.2014, договір №29/12ДПТ від 29.12.2014, договір №29/12БГ від 29.12.2014, договір №30/12НТ від 30.12.2014.

На виконання вимог ухвали суду 05.09.2018 ТОВ «Амстор Трейд» було надано до Господарського суду Миколаївської області договір №16/12Амс від 16.12.2014, договір №29/12ДПТ від 29.12.2014, договір №29/12БГ від 29.12.2014, договір №30/12НТ від 30.12.2014.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що кредитором не було порушено строків на звернення з грошовими вимогами до боржника, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визнання грошових вимог ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» в розмірі в сумі 61629048,97 грн. заборгованості та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» включенням цих вимог до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

Щодо кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" колегія суддів зазначає наступне.

20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 12538389,05 грн.

Так, за договором поруки № 22/12ТД-П від 22.12.2014 заборгованість становить 4163000,00 грн. основного боргу; 1981588,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017; 315475,57 грн. - 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017.

Як свідчать матеріали заяви, 22 грудня 2014 року між ТОВ "Несторг" і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №22/12ТД-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 22/12ТД від 22.12.2014р., укладеним між ТОВ "Несторг" і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 10000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 1000000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений до 31.03.2015 включно.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №22/12ТД від 22.12.2014, ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №22/12ТД від 22.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «НЕСТОРГ» у термін до 31.03.2015 включно.

Відповідно до платіжних доручень №154 від 22.12.2014, №179 від 26.12.2014 на виконання умов Договору №22/12ТД від 22.12.2014 ТОВ «НЕСТОРГ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 10000000,00 грн.

Разом з цим, згідно з наданої кредитором банківської виписки за 29.12.2014 зобов'язання з повернення грошових коштів ТОВ «ТБ «АМСТОР» виконало частково, перерахувавши в рахунок погашення боргу 5837000,00 грн.

Отже, зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 4163000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 31.03.2015 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 4163000,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017 у сумі 1981588,00 грн. та 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017 у розмірі 315475,57 грн.

За договором поруки № 26/12ТД-П від 26.12.2014 заборгованість становить: 3917000,00 грн. основного боргу; 1864492,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017; 296833,48 грн. - 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017.

Так у відповідності до наявних матеріалів справи, 26 грудня 2014 року між ТОВ "Несторг" і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» укладений договір поруки №26/12ТД-П.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «НЕСТОРГ» своїх обов'язків за Договором 26/12ТД від 26.12.2014р., укладеним між ТОВ "Несторг" і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 4000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

За змістом п. 2.2. Договору поруки строк сплати (повернення) боржником суми основного боргу в розмірі 400000,00 грн. за Основним зобов'язанням визначений до 31.03.2015 включно.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом п.п. 1.1. Договору №26/12ТД від 26.12.2014, ТОВ «НЕСТОРГ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» у власність для використання у господарській діяльності суму грошових коштів у розмірі 4000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалося повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений цим Договором строк (термін).

Згідно п. 4.1. Договору №26/12ТД від 26.12.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «НЕСТОРГ» у термін до 31.03.2015 включно.

Як свідчать платіжні доручення №180 від 26.12.2014, №182 від 26.12.2014 на виконання умов Договору №26/12ТД від 26.12.2014 ТОВ «НЕСТОРГ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 3917000,00 грн.

Згідно з наявною копією вимоги від 14.04.2017, ТОВ «НЕСТОРГ» зверталось до ТОВ «ТБ «АМСТОР» з метою повернення боргу за Договором №26/12ТД від 26.12.2014 та за Договором №22/12ТД від 22.12.2014.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 3917000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 31.03.2015 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 3917000,00грн.

У відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.04.2015 по 31.09.2017 у сумі 1864492,00 грн. та 3% річних за період з 01.04.2015 по 09.10.2017 у розмірі 296833,48 грн.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги заперечення апелянта з приводу того, що ТОВ «Несторг» у порушення приписів ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було додано до заяви про визнання кредиторських вимог необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до Боржника, а саме саме договір №22/12ТД від 22.12.2014р. та договір №26/12ТД від 26.12.2014 з огляду на наступне.

Так в обґрунтування своїх заперечень скаржник посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/20378/16. Проте, колегія суддів відзначає, що обставини даної справи та справи, яка розглядається судом апеляційної інстанції не є подібними. Так у вказаній постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатися належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Даний висновок був зроблений Верховним Судом на підставі встановлених обставин щодо неподання кредитором при зверненні з грошовими вимогами до боржника первинних документів в обґрунтування заявлених кредиторських вимог.

Разом з цим у справі, що розглядається судом було встановлено наступне.

Так, у відповідності до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

У відповідності до наявних матеріалів справи, а саме кредиторських вимог ТОВ «Несторг» вбачається, що з заявою з грошовими вимогами до боржника кредитор звернувся 20.11.2017.

Разом з цим, супровідним листом від 19.10.2017 Господарським судом Миколаївської області матеріали справи №915/535/17 було направлено до Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 10.10.2017.

Отже, у зв'язку із відсутністю матеріалів справи у суді першої інстанції на час надходження заяви ТОВ «Несторг» з грошовими вимогами до боржника, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2017 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Несторг» про визнання кредиторських вимог до повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції.

27.04.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 23.04.2018 № 1/04 разом із копіями договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

У відповідності до вказаних пояснень кредитор зазначив, що копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014 не були додані з підстав знаходження оригіналів вказаних договорів в матеріалах кримінального провадження № 50011851 від 31.12.2014, проте на звернення кредитора до слідчих органів були отримані відповідні, завірені підписом слідчого та печаткою органу досудового розслідування копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Отже, ТОВ «Несторг» самостійно, до вирішення судом першої інстанції питання про прийняття заяви з грошовими вимогами до розгляду надано документи, якими останній обґрунтовує свої грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2018 враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, заяву ТОВ «Несторг» призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір №22/12ТД від 22.12.2014 та договір №26/12ТД від 26.12.2014.

На виконання вимог ухвали суду кредитором було повторно надано копії договору № 22/12ТД від 22.12.2014, договору № 26/12ТД від 26.12.2014.

Вищевикладене спростовує твердження апелянта з приводу того, що суд першої інстанції в ухвалі від 22.08.2018 не зазначив про жодні недоліки або не дотримання заяви ТОВ «Амстор Трейд» ч.3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що кредитором не було порушено строків на звернення з грошовими вимогами до боржника, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визнання грошових вимог ТОВ «НЕСТОРГ» в загальному розмірі 12538389,05 грн. та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» віднесення цих вимог до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

З приводу грошових вимог ТОВ «Енерго-Консалт» до боржника судова колегія зазначає наступне.

20.11.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Консалт» до господарського суду Миколаївської області надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальному розмірі 54372355,54 грн.

Так, за договором поруки № 5/2 від 02.12.2015 заборгованість становить: 10000000,00 грн. основного боргу; 9870000,00 грн. - втрат від інфляції за період з 01.07.2014 по 31.09.2017; 979726,03 грн. - 3% річних за період з 05.07.2014 по 09.10.2017.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 04 квітня 2014 року між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» і ТОВ «ТБ «АМСТОР» був укладений договір №040414, відповідно до п.п. 1.1. якого ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» зобов'язалось надати ТОВ «ТБ «АМСТОР» для використання у господарській діяльності 10000000,00 грн., а ТОВ «ТБ «АМСТОР» зобов'язалось повернути таку ж саму суму грошових коштів у встановлений договором строк.

Згідно п. 4.1. Договору №040414 від 04.04.2014 сума грошових коштів підлягала поверненню на адресу ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» у термін до 04.07.2014 включно.

У відповідності до платіжного доручення №М579 від 04.04.2014 на виконання умов Договору №040414 від 04.04.2014 ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТБ «АМСТОР» суму грошових коштів у загальному розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

02 грудня 2014 року між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» та ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» було укладено договір про відступлення права вимоги №5, згідно п. 1.2. якого право грошової вимоги за Договором №040414 від 04.04.2014 в розмірі 10000000,00 грн. перейшло від ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» до ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в момент (дату) укладення цього Договору.

Як свідчить наявний в матеріалах справи лист від 02.12.2014 боржник - ТОВ «ТОРГОВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «АМСТОР» 02.12.2014, повідомив про ознайомлення з умовами договору та надав згоду на відступлення ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» свого права вимоги за Договором №040414 від 04.04.2014.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того 02.12.2015 між ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» та ТОВ БТК «ТАВРІЯ» було укладено договір поруки № 5/2.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки, ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «ТБ «АМСТОР» (ідентифікаційний код юридичної особи 37842302) своїх обов'язків за Договором 040414 від 04.04.2014р., укладеним між ТОВ «ІНФОСТАНДАРТ» і ТОВ «ТБ «АМСТОР» (далі - Основне зобов'язання), як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою за цим Договором забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «ТБ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу в розмірі 10000000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми та сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, у випадку прострочення ТОВ «ТБ «АМСТОР» визначених Основним зобов'язанням строків (термінів) сплати суми основного боргу.

Згідно з п.п. 3.1.1. Договору поруки ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «ТБ «АМСТОР» Основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати Основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання Основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

У відповідності до положень п. 2.4. Договору поруки, у разі порушення боржником Основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте зобов'язання щодо повернення грошових коштів у розмірі 10000000,00 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» не було виконано.

Отже, у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АМСТОР» основного зобов'язання щодо повернення суми основного боргу у термін до 04.07.201 включно, у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання основного зобов'язання щодо сплати основного боргу в розмірі 10000000,00 грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 01.07.2014 по 31.09.2017 у сумі 9870000,00 грн. та 3% річних за період з 05.07.2014 по 09.10.2017 у розмірі 979726,03 грн.

За договором поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015 заборгованість становить: 17181315,54 грн. основного боргу (15002590,00 грн. - сума позики, 2178725,54 грн. - сума процентів за користування позикою); 14827475,31 грн. - втрат від інфляції за період з 01.11.2014 по 31.09.2017; 1513838,66 грн. - 3% річних за період з 02.11.2014 по 09.10.2017.

21 березня 2014 року між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» і ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» укладений Договір позики №21/03, відповідно до п. 1.1. якого ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» зобов'язалось надати ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» для поповнення обігових коштів суму грошових коштів в розмірі 100000000,00 грн.

У відповідності до передбачених пунктом 1.5. договору позики умов, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 24.03.2014, за користування грошовими коштами встановлені проценти, виходячи із процентної ставки 27,06% річних.

Як свідчить платіжне доручення № 480 від 25.03.2014 ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» на виконання умов договору позики перерахувало на рахунок ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» позику в розмірі 15002590,00 грн.

Пунктом 1.3. договору позики з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 24.03.2014 сторони визначили кінцевий строк повернення позики - 01.11.2014.

Згідно з п. 3.2. договору позики з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 24.03.2014 сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється в гривнях на рахунок позикодавця разом з остаточним поверненням позики (погашенням останньої суми заборгованості за позикою).

Станом на 14.10.2014 у зв'язку з несплатою ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» суми позики та процентів за користування грошовими коштами, розмір заборгованості за договором позики №21/03 склав 17 181 315,54 грн., виходячи з наступного: позика, видана 25.03.2014, в розмірі 15 002 590,00 грн., проценти, нараховані виходячи зі ставки - 27,06% річних, за період з 25.03.2014 по 14.10.2014, у сумі 2268983,48 грн.

Враховуючи часткову сплату ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» 26.08.2014р. на користь ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» частини суми процентів у розмірі 90 257,94 грн., розмір несплачених процентів склав 2 178 725,54 грн.

15 жовтня 2014 року між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» було укладено договір про відступлення права вимоги №15-10/1, згідно п. 1.1. та п. 1.2. якого право грошової вимоги за договором позики №21/30 від 21.03.2014 в розмірі 17181315,54 грн., з яких: 15002590,00 грн. - сума позики, 2178725,54 грн. - проценти, перейшло від ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» до ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в момент (дату) укладення цього Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В подальшому на підставі Договору про заміну боржника (переведення боргу) №1 від 22.12.2014 боржник у Договорі позики №21/03 від 21.03.2014 був змінений з ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» на Товариство з обмеженою відповідальністю «АМСТОР». За умовами п. 1.1. Договору про заміну боржника ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД» передало, а ТОВ «АМСТОР» прийняло на себе зобов'язання зі сплати заборгованості за позикою та процентами за користування чужими грошовими коштами, що існувала на момент укладення Договору, в розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. Договору про заміну боржника зобов'язання за Договором позики №21/03 від 21.03.2014р. перейшло до ТОВ «АМСТОР» в момент набрання чинності Договором про заміну боржника, тобто з дати його підписання (22.12.2014р.) згідно з п. 8.1. Договору.

Згідно укладеного 23 грудня 2014 року договору про заміну боржника (переведення боргу) №3 ТОВ «АМСТОР» прийняло на себе зобов'язання зі сплати заборгованості за позикою та процентами за договором позики №21/03 від 21.03.2014 в розмірі 7181315,54 грн., що існувала на момент укладення договору. (п.п. 1.1. договору від 23.12.2014)

Відповідно до п. 1.2. Договору про заміну боржника зобов'язання за Договором позики №21/03 від 21.03.2014р. перейшло до ТОВ «АМСТОР» в момент набрання чинності Договором про заміну боржника, тобто з дати його підписання (22.12.2014) згідно з п. 8.1. Договору.

У відповідності до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 1.3. Договору про заміну боржника №1 від 22.12.2014 та пункту 1.3. Договору про заміну боржника № 3 від 23.12.2014, а також враховуючи підпис уповноваженої особи ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» у зазначених Договорах, кредитором - ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» надано згоду на заміну боржника у зобов'язанні зі сплати заборгованості у загальному розмірі 17181315,54 грн. за Договором позики №21/03 від 21.03.2014.

Крім того 15 жовтня 2015 року між ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» і ТОВ БТК «ТАВРІЯ» був укладений Договір поруки 15-10/1 -П, згідно з п. 1.1. якого ТОВ БТК «ТАВРІЯ» поручилося за виконання боржником - ТОВ «АМСТОР» своїх обов'язків за Договором позики №21/03 від 21 березня 2014 року, укладеним між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» і ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД», зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 24 березня 2014 року, з урахуванням Договору про відступлення права вимоги №15-10/1 від 15 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ «ЄВРОПА-ФАКТОРИНГ» і ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», а також Договору про заміну боржника (переведення боргу) №1 від 22 грудня 2014 року та Договору про заміну боржника (переведення боргу) №3 від 23 грудня 2014 року, укладених між ТОВ «АМСТОР ТРЕЙД», ТОВ «АМСТОР» і ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ», як наявних, так і тих, що виникнуть у майбутньому, у повному обсязі.

Згідно з умовами п. 2.1. Договору поруки №15-10/1-П від 15.10.2015 порукою забезпечується Основне зобов'язання ТОВ «АМСТОР», зокрема, щодо сплати (повернення) суми основного боргу (суми позики і процентів за користування позикою) в розмірі 17181315,54 грн.

Відповідно до п.п. 3.1.1. договору поруки №15-10/1-11 від 15.10.2015 ТОВ БТК «ТАВРІЯ» як поручитель зобов'язалося у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) ТОВ «АМСТОР» основного зобов'язання у встановлені в ньому строки (терміни), виконати основне зобов'язання за боржника не пізніше першого робочого дня, наступного за днем (датою) спливу строку (терміну) виконання основного зобов'язання, незалежно від одержання відповідної вимоги від кредитора.

За умовами п. 2.3. Договору поруки у разі порушення боржником основного зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як закріплено п. 1.2. договору поруки, порукою за цим договором забезпечується виконання Основного зобов'язання у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Приписами ч. 2 ст. 554 ЦК України закріплено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи, що зобов'язання з повернення суми позики у розмірі 15002590,00 грн. та сплати решти процентів за користування позикою в сумі 2178725,54 грн., що виникли з Договору позики №21/03 від 21.03.2014р., залишились невиконаними ані первісним боржником (ТОВ «АМСТОР ГРЕЙД»), ані новим боржником (ТОВ «АМСТОР»), у ТОВ БТК «ТАВРІЯ», як поручителя, виник солідарний обов'язок з виконання зобов'язання щодо сплати суми позики у розмірі 15002590,00 грн. та сплати решти процентів за користування позикою в сумі 2 178 725,54 грн.

Як встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, кредитором визначені втрати від інфляції за період з 02.11.2014 по 09.10.2017 у сумі 14827475,31 грн. та 3% річних за період з 02.11.2014 по 09.10.2017 у розмірі 1513838,66 грн.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги заперечення апелянта з приводу того, що ТОВ «Енерго-Консалт» у порушення приписів ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було додано до заяви про визнання кредиторських вимог необхідних документів, які б підтверджували грошові вимоги до Боржника, а саме договір поруки №5/2 від 02.12.2015 та договір поруки №15-10/1-П від 15.10.2015 з огляду на наступне.

Так в обґрунтування своїх заперечень скаржник посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/20378/16. Проте, колегія суддів відзначає, що обставини даної справи та справи, яка розглядається судом апеляційної інстанції не є подібними. Так у вказаній постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подача лише заяви без всіх відповідних документів, які підтверджують кредиторські вимоги, не може вважатися належним виконанням положень статей 23, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Даний висновок був зроблений Верховним Судом на підставі встановлених обставин щодо неподання кредитором при зверненні з грошовими вимогами до боржника первинних документів в обґрунтування заявлених кредиторських вимог.

Разом з цим у справі, що розглядається судом було встановлено наступне.

Так, у відповідності до статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви конкурсного кредитора в обов'язковому порядку додаються документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачені наслідки невиконання цієї вимоги - господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

У відповідності до наявних матеріалів справи, а саме кредиторських вимог ТОВ «Енерго-Консалт» вбачається, що з заявою з грошовими вимогами до боржника кредитор звернувся 20.11.2017.

Разом з цим, супровідним листом від 19.10.2017 Господарським судом Миколаївської області матеріали справи №915/535/17 було направлено до Одеського апеляційного господарського суду у зв'язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 10.10.2017.

Отже, у зв'язку із відсутністю матеріалів справи у суді першої інстанції на час надходження заяви ТОВ «Енерго-Консалт» з грошовими вимогами до боржника, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2017 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ТОВ «Енерго-Консалт» про визнання кредиторських вимог до повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції.

29.03.2018 до господарського суду Миколаївської області від кредитора надійшли пояснення від 26.03.2018 № 17, разом із копією договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015. За змістом пояснень від 26.03.2018 № 17 копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015 не були додані до заяви з грошовими вимогами помилково.

Отже, ТОВ «Енерго-Консалт» самостійно, до вирішення судом першої інстанції питання про прийняття заяви з грошовими вимогами до розгляду надано документи, якими останній обґрунтовує свої грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.08.2018 враховуючи, що 11.07.2018 матеріали справи № 915/535/17 було повернуто до суду першої інстанції, та у зв'язку із закінченням терміну планової відпустки суду, заяву ТОВ «Енерго-Консалт» призначено до розгляду на 25.09.2018 о 10:00, а також зобов'язано кредитора до 05.09.2018 надати суду договір поруки № 5/2 від 02.12.2015, договір поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

На виконання вимог ухвали суду від 22.08.2018 кредитором повторно було надано копії договору поруки № 5/2 від 02.12.2015, договору поруки № 15-10/1-П від 15.10.2015.

Вищевикладене спростовує твердження апелянта з приводу того, що суд першої інстанції в ухвалі від 22.08.2018 не зазначив про жодні недоліки або не дотримання заяви ТОВ «Амстор Трейд» ч.3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що кредитором не було порушено строків на звернення з грошовими вимогами до боржника, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визнання грошових вимог ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» в загальному розмірі 54372355,54 грн. та відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» включенням цих вимог до четвертої черги задоволення кредиторських вимог.

Отже, наведені в апеляційній скарзі порушення допущенні судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, а мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, щодо затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ" із визначенням їх черговості, зокрема, вимог ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 61629048,97 грн. у четверту чергу, вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Несторг" у розмірі 12538389,05 грн. у четверту чергу, вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Консалт" в сумі 54372355,54 грн. - четверту чергу.

З огляду на вищевикладене колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 в частині розгляду на включення до реєстру вимог кредиторів вимог ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД", ТОВ "Несторг" та ТОВ "Енерго-Консалт" є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2018 (про затвердження реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-торгівельної компанії "ТАВРІЯ") в частині віднесення грошових вимог ТОВ "АМСТОР ТРЕЙД" у розмірі 61629048,97 грн. ТОВ "Несторг" у розмірі 12538389,05 грн., ТОВ "Енерго-Консалт" у розмірі 54372355,54 грн. до вимог четвертої черги залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.01.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.