ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2019 р. Справа№ 922/2606/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря Корінної А.О.

та представників:

від позивача - не з'явились;

від відповідача-1 - не з'явились;

від відповідача-2 - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Романова Ігоря Юрійовича

на ухвалу господарського суду м.Києва від 31.10.2018р.

(повний текст складено 31.10.2018р.)

у справі №922/2606/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом ФОП Романова Ігоря Юрійовича

до 1) Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_3

2) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов'язання вчинити дії та стягнення 150 000 грн. моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 31.10.2018р. у справі №922/2606/18 відмовлено у відкритті провадження за позовом ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП ОСОБА_3 та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов'язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди та повернуто заявнику позовні матеріали.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ФОП Романов Ігор Юрійович подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 31.10.2018р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Романова Ігоря Юрійовича на ухвалу господарського суду м.Києва від 31.10.2018р. у справі №922/2606/18 та призначено її до розгляду на 03.01.2019р.

29.12.2018р. до апеляційної інстанції від ФОП Романова Ігоря Юрійовича надійшла заява, згідно якої позивач просить суд розглянути справу за його відсутності.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019р. названа вище апеляційна скарга була прийнята до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду та призначено до розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2018р. у справі №922/2606/18 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов'язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди були передані за підсудністю до господарського суду м.Києва

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2006р. за ОСОБА_3 було зареєстровано знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1", про що видано Свідоцтво України НОМЕР_1.

Фізична особа-підприємець Романов Ігор Юрійович вважає, що реєстрація знака для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Свідоцтвом України НОМЕР_1 була здійснена незаконно, безпідставно та з порушенням прав позивача, як виробника товарів під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1", з 1999 року.

Частиною 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, зокрема, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема:

1) справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування;

2) справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов'язані з ними законні інтереси;

3) справи про визнання торговельної марки добре відомою;

4) справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами;

5) справи у спорах щодо укладання, зміни, розірвання і виконання договору щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, комерційної концесії;

6) справи у спорах, які виникають із відносин, пов'язаних із захистом від недобросовісної конкуренції, щодо: неправомірного використання позначень або товару іншого виробника; копіювання зовнішнього вигляду виробу; збирання, розголошення та використання комерційної таємниці; оскарження рішень Антимонопольного комітету України із визначених цим пунктом питань.

Пунктом 1 Розділу X ГПК України "ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ" передбачено, зокрема, що частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Підпунктами 15, 16 п. 1 Розділу XІ ГПК України "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" встановлено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності. До початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки Вищий суд з питань інтелектуальної власності не почав свою роботу, справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017р.).

Попередньою редакцією Господарського процесуального кодексу України (ст. 12) передбачалось, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери.

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство;

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Як встановлено ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15.12.2017р.), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Статтею 21 Кодексу передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що оспорюване позивачем Свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" зареєстровано за ОСОБА_3 як за фізичною особою, але використовується, як фізичною особою-підприємцем, а тому ОСОБА_3 отримав статус суб'єкта господарювання в спірних правовідносинах.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.06.2018р. у цивільній справі №639/9850/16-ц за позовом ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України № 65348, зобов'язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди провадження було закрито у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Апеляційним судом Харківської області встановлено, що позивач і відповідач-1 є суб'єктами господарювання. На момент реєстрації авторського права на знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач і відповідач-1 були суб'єктами господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з того, що спір виник між суб'єктами господарювання, які здійснюють господарську діяльність, розгляд справи має здійснюватись за правилами господарського судочинства.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ФОП Романова Ігоря Юрійовича підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справу необхідно скерувати до господарського суду м.Києва для розгляду позовної заяви з моменту її прийняття.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 280, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП Романова Ігоря Юрійовича задовольнити.

Ухвалу господарського суду м.Києва від 31.10.2018р. у справі №922/2606/18 скасувати, а справу скерувати до господарського суду м.Києва для розгляду позовної заяви ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП ОСОБА_3, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов'язання вчинити дії та стягнення 150 000 грн. моральної шкоди.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 08.01.2019р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков