ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа№ 910/27848/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Киричук Р.П., довіреність № б/н від 08.01.19; Тищук М.А., довіреність № б/н від 19.06.18;

від першого відповідача - Вавдійчик Б.П., адвокат, ордер №242241 від 30.05.18;

від другого відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув;

від ВДВС - представник не прибув,

розглянувши апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 про задоволення скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/27848/15 (суддя Грєхова О.А., повний текст складено - 22.10.2018) за скаргою Акціонерного товариства «Сбербанк» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» та приватного акціонерного товариства «Термолайф», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватне акціонерне товариство «Харківський коксовий завод» про стягнення 1 136 479,26 доларів США та 2 543 741,74 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.02.2016 у справі №910/27848/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017, позов публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено, стягнуто солідарно з приватного акціонерного товариства «Термолайф» та товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» 1 000 000,00 дол. США заборгованості зі сплати кредиту, 136 479,26 дол. США процентів за користування кредитом, 1 846 756,15 грн. пені за прострочення повернення кредиту та 696 985,59 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2016, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017, було видано 25.05.2017 наказ, за яким боржником визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд».

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2017 у справі №910/27848/15 рішення Господарського суду м. Києва від 01.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 скасовано в частині стягнення 1 846 756,15 грн. пені за прострочення повернення кредиту та 696 985,59 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом та передано справу на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2018 провадження у справі №910/27848/15 зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 14.09.2017 у справі №922/5787/15.

В подальшому, представник публічного акціонерного товариства «Сбербанк» звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. з повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №54222527 неправомірними;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. з повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №54222527;

- зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. поновити виконавче провадження №54222527 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 №910/27848/15.

Скаржник посилається на те, що державним виконавцем не здійснено виконавчих дій щодо вилучення у боржника іншого майна, його реалізації та погашення заборгованості на користь стягувача, що порушує норми законодавства, та права банку, оскільки заборгованість так і не погашена, а відтак, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №54222527 винесено з порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 41 Конституції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи скаргу, дійшов висновку, що виконавцем не було вчинено усіх можливих та необхідних заходів для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, у зв'язку з чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є такою, що прийнята передчасно, відтак, вказана постанова державного виконавця підлягає скасуванню, а виконавче провадження №54222527 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 №910/27848/15 підлягає поновленню.

Не погодившись, з прийнятою ухвалою суду, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» звернулися до апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу.

Так, товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» просить скасувати ухвалу повністю. Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України також просить повністю скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Сбербанк» - відмовити.

За твердженнями товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд», державним виконавцем правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 у справі №910/27848/15 було визначено спосіб виконання рішення, шляхом стягнення грошових коштів виявлених державним виконавцем на рахунках боржника. Однак, на рахунках боржника грошові кошти не виявлено, а ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій останній просив змінити спосіб виконання шляхом звернення стягнення на майно. Тому, на думку скаржника, державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог чинного законодавства.

У свою чергу, державний виконавець в апеляційній скарзі зазначає, що за результатами здійснених ним заходів щодо примусового виконання рішення суду, коштів для задоволення вимог стягувача на рахунках боржника у банківських установах не виявлено; у задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення Господарським судом міста Києва відмовлено. Оскільки, на його думку, він позбавлений можливості без зміни способу виконання рішення звертати стягнення на майно боржника, державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу.

Представник апелянта - товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав свою апеляційну скаргу.

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили скарги залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Другий відповідач, третя особа та відділ ДВС правом на участь своїх представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином; про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від другого відповідача, третьої особи та відділу ДВС до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та відділу ДВС не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення другого відповідача, третьої особи та відділу ДВС, а також з урахуванням того, що неявка їх представників у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційних скарг, останні розглянуто судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 04.07.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54222527.

Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.07.2017 накладено арешт на майно боржника та кошти боржника.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 27.07.2017 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Згодом, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до Господарського суду міста Києва заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 01.02.2016 у справі №910/27848/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2018, яка залишена постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 без змін, у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі №910/27848/15 відмовлено.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 02.07.2018 винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, а саме стягувача у виконавчому провадженні №54222527 з публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на Акціонерне товариство «Сбербанк».

Пізніше, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 16.08.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вказана постанова головного державного виконавця обґрунтовується тим, що в результаті вжитих заходів у боржника не виявлено коштів, на які може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо їх розшуку виявились безрезультатними.

Не погодившись із зазначеною постановою, стягувач звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою про неправомірне повернення виконавчого документа.

Як вже раніше зазначалось, оскаржуваною ухвалою у даній справі скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з приводу того, що державний виконавець повинен вчиняти вищенаведені дії та вживати усі можливі заходи з примусового виконання рішення суду в силу приписів ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, матеріали справи не містять доказів вчинення виконавцем усіх можливих і необхідних заходів з примусового виконання рішення, визначених законом, зокрема, не було встановлено осіб власника та керівника боржника, не вчинено заходів щодо виклику посадових осіб боржника, не вчинялись дії щодо звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Наведеною нормою не передбачено при цьому здійснення зміни порядку та способу виконання рішення суду.

З викладеного вбачається, що у разі відсутності на рахунках боржника грошових коштів для виконання рішення суду, державним виконавцем може бути накладене стягнення на інше виявлене ним майно.

Разом з тим, Господарським судом міста Києва в ухвалі від 31.01.2018 було зазначено: «Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем в результаті проведення виконавчих дій, виявлено у відповідача-1 та відповідача-2 нерухоме та рухоме майно (транспортні засоби), що підтверджується копіями супровідного листа Регіонального сервісного центру в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ України №31/5-4350 від 29.08.2017, додатком до нього про перелік транспортних засобів та копіями супровідного листу Головного управління держпраці у Харківській області №8863/05-18/7972 від 21.07.17 з додатком до нього. Проте заявником не подано до суду доказів здійснення державним виконавцем виконавчих дій щодо вилучення у боржників зазначеного майна, його реалізації та погашення заборгованості на користь ПАТ «Сбербанк».».

Отже, у вказаній ухвалі наведено обставини, що підтверджують наявність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Місцевим господарським судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, про те, що головним державним виконавцем вчинялись виконавчі дії щодо вилучення у боржника рухомого майна, його реалізації та погашення заборгованості на користь Акціонерного товариства «Сбербанк».

Доводи апелянтів викладені в апеляційних скаргах спростовуються наведеним вище та відхиляються апеляційним господарським судом.

Крім того, згідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, державним виконавцем не було вчинено усіх можливих та необхідних заходів для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, відповідно це призвело до передчасного висновку щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення скарги Акціонерного товариства «Сбербанк», скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання державного виконавця поновити виконавче провадження №54222527 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.05.2017 №910/27848/15.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційних скарг відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на їх заявників (апелянтів).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та товариства з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/27848/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на їх заявників - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд».

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 21.01.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко