ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3565/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

при секретарі судового засідання: Ревковій Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018 ( повне рішення складено 12.10.2018 року, суддя Г.В. Манько ) у справі №904/3565/18

за позовом Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Індустріальні технології Кривбасу"

про стягнення 196 423,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальні технології Кривбасу" суми штрафних санкцій за невиконання умов Договору №211 від 16.03.2017р., у розмірі 196 423 грн. 55 коп. та судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018р. в задоволені позову було відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що строк поставки продукції не настав, оскільки в матеріалах справи відсутня погоджена належним чином сторонами технічна документація, передбачена п.2.4. Договору. Відповідача не було повідомлено про відкриття та умови акредитиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та задовольнити позов.

Вказана апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд не врахував, що відповідачем було виготовлено та частково поставлено на адресу АТ «Марганецький ГЗК» товар згідно Специфікації №1 від 16.03.2017р., що підтверджує наявність у сторін узгодженої технічної документації;

- 23.05.2017р. АТ «Марганецький ГЗК» було відкрито акредитив на користь ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» на суму 468661.04грн., тобто, постачальник у строк до 20.09.2017р. повинен був здійснити поставку товару.

- одночасне стягнення пені та штрафу з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, не суперечить діючому законодавству України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що рішення суду відповідає встановленим обставинам справи. Просить залишити його в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2018 року для розгляду справи № 904/3565/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г.(суддя-доповідач), суддів Іванова О.Г. Дарміна М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2018 року даною колегією суддів апеляційна скарга Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" призначена до судового розгляду.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2017 р. між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено Договір поставки №211 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. договору, з метою здійснення господарської діяльності Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в Специфікаціях (Додатках) до Договору (далі - Товар), які є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.п. 3.1, 3.8 Договору постачальник зобов'язується поставити Покупцю Товар способом і на умовах зазначений в специфікація (додатках) до цього Договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгові термінів Інкотермс 2010. Зобов'язання Постачальника щодо поставки Товару вважаються повністю виконаними а момент підпис сторонами договору Акту приймання-передачі Товару за якістю (у випадну оплети товару за акредитивною формою; акту приймання-передачі Товару за кількістю та якістю).

Відповідно до п.4.6. договору, порядок оплати та форма розрахунків вказується сторонами і Специфікаціях (додатках) до цього договору.

Умовами п. 11.2 Договору передбачено у разі порушення термінів поставки Товару за цим Договором Покупець має право стягнути з Постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (непоставленого0 Товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів Покупець має право додатково стягнути з Постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) Товару.

Відповідно до Специфікації №1 від 16-03,2017р., та Додаткової угоді №2 від 23.05.2017 р., ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» мало поставити товар на загальну суму 468 661.04 грн. (з ПДВ), протягом 120 календарних днів з моменту відкриття акредитиву. Умови поставки товару: DDР, склад покупця м, Марганець.

23.05.2017рр. Банком позивача, за заявою останнього був відкритий безвідкличний, покритий акредитив.

24.07.2017р. відповідачем поставлено на адресу позивача товар на загальну суму 226 499,17грн., що підтверджується відповідною видатковою накладною № 47 від 24.07.2017р. та товарно-транспортною накладною № ИТ-47/17 від 24.07.2017р.

19.01.2018р. відповідачем було поставлено позивачу товар на суму

152 461,04грн., що підтверджується видатковою накладною №10 від 19.01.2018р. та товарно-транспортною накладною № ИТ-010/18 від 19.01.2018р.

Товар на суму 89700,83грн. на час прийняття звернення позивача з позовом поставлено не було.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, вважаючи, що товар за накладною від 19.01.2018р. на суму 152 461,04 грн. поставлений з порушенням строку, нарахував на цю суму та на суму непоставленого товару пеню в сумі 106722,72грн. та штраф в сумі 89700,03грн.

Сума нарахованих санкцій відповідачем не оспорюється. Але відповідач вважає, що санкції нараховані безпідставно, оскільки не наступив обов?язок поставки у зв?язку з неповідомленням про відкриття акредитива та не надання позивачем технічної документації на виготовлення товару.

Колегія суддів звертає увагу, що у Специфікації № 1 сторони встановили строк поставки - 120 календарних днів з моменту відкриття акредитиву, а не з моменту повідомлення постачальника.

Згідно ст..1093 Цивільного кодексу України, у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку.

Відповідно до ст..1096 Цивільного кодексу України, для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива.

Згідно даних, наданих ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» (а.с. 19-20, 76) 23.05.2017р. позивачем було відкрито акредитив на користь відповідача на суму 468661,04грн.

Таким чином, за умовами укладених сторонами Специфікації №1 від 16.03.2017 р, та Додаткової угоди №2 поставка товару повинна була відбутись у строк до 20.09.2017р.

Про відкриття акредитиву позивач повідомив відповідача листами від 24.05.2017р., 16.06.2017р., 05.07.2017р.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, господарський суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні доказі направлення позивачем та отримання відповідачем вищевказаних листів.

Разом з тим, здійснення відповідачем часткової поставки продукції, передбаченої умовами договору, вказує на обізнаність ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» щодо відкриття акредитиву та строків поставки товару, оскільки оплата за поставлений товар здійснюється банком відповідача на підставі наданих ним документів (які зазначені в специфікації) після поставки товару.

Що стосується технічної документації, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 2.4. 2.6. Договору сторони погодили, що технічна документація (креслення, ТУ, опитувальні листи та ін..) на індивідуальний (несерійний) товар повинна бути належним чином погоджена сторонами у письмовому вигляді і є невідємною частиною цього договору.

Якщо вказані в Специфікації ГОСТ, ТУ та інша документація, яким повинні відповідати якісні та технічні характеристики товару, не опубліковані в загальнодоступних виданнях, Постачальник надає покупцю їх копії відповідно до заявки покупця.

У випадку не надання Постачальником згідно з п.2.5. Договору копій ГОСТу, ТУ та іншої документації, яким повинні відповідати якісні та технічні характеристики товару і які є неопубліковані у загальнодоступних виданнях, покупець має право відмовитися від прийняття такого товару.

Згідно даних умов договору, технічна документація, по-перше, погоджується сторонами лише на індивідуальний товар (несерійний) товар. І по-друге, технічна документація надається саме постачальником, а покупець вправі відмовитися від поставленого товару у разі ненадання за його заявкою такої документації.

Специфікацією також передбачено, що виготовлення товару тільки за належним чином узгодженої з покупцем технічної документації.

Отже, у разі виготовлення індивідуального товару, саме на постачальнику лежить обовязок виготовити технічну документацію і погодити її з покупцем.

При цьому строк поставки не залежить від дати погодження документації, а залежить лише від дати відкриття акредитива.

Господарський суд не дав належної оцінки даним умовам договору у звязку з чим дійшов неправильного висновку, що зобовязання щодо поставки товару відповідачем не наступило.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачем заявлені обгрунтовано.

У звязку з несвоєчасною поставкою товару позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 106722,72грн. та штраф в сумі 89700,03грн., а саме:

Сума пені за порушення строку поставки товару на суму 152461,04грн. за період з 21.09.2017 по 18.01.2018р. становить: 152461,04грн. (сума прострочення) * 0,5% (пеня за умовами п.11.2 договору) * 120 (кількість днів прострочення) / 100 = 91476,62грн.

Сума пені за порушення строку поставки товару на суму 89700,83грн. за період з 21.09.2017р. по 19.03.2018р. становить: 89700,83грн. (сума прострочення) * 0,5% (пеня за умовами п.11.2 договору) * 180 (кількість днів прострочення) /100 = 80730,75грн.

Сума штрафу за несвоєчасно поставлений товар становить: 152461,04грн. (сума прострочення) *10 % (штраф за умовами п. 11.2 договору) /100 = 15246,10грн.

Сума штрафу за несвоєчасно поставлений товар становить: 89700,83грн. (сума прострочення) *10 % (штраф за умовами п. 11.2 договору) /100 = 8970,08грн.

Вказане нарахування є арифметично правильним, відповідає умовам договору та обставинам справи, але, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, під час розгляду справи судом першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с. 94).

Вказане клопотання було мотивоване нарахуванням штрафних санкцій, які є не співрозмірними з вартістю поставленого з порушенням строків товару, що по суті призведе до безоплатної поставки товару ТОВ «Індустріальні технології Кривбасу» на адресу ПАТ «Марганецький ГЗК».

Крім того, відповідач зазначив, що зобовязання з поставки товару виконані ним частково. Не повне виконання поставки не завдало збитків позивачу. Договірні відносини між сторонами носять довготривалий характер, а розмір штрафних санкцій є надмірно великим порівняно із вартістю не поставленого товару.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, слід дійти висновку, що за змістом вказаних статей зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а не обов'язком. Крім того, за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17).

При цьому, стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має штрафний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора у випадку надмірно великих санкцій.

Приймаючи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, відсутність негативних наслідків для позивача у звязку з несвоєчасною поставкою товару, невідповідність заявленого до стягнення надмірно великого розміру пені та штрафу наслідкам порушення, в силу положень ст. 233 Господарського кодексу України , колегія суддів вважає можливим зменшити розмір штрафу та пені за несвоєчасну поставку товару на 50% , а саме: пеню до 86103,68грн. та штраф до 12108,09грн.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду скасуванню, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Незважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги позивача, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 9 ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки застосування положень ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України не є підставою для покладення судових витрат на іншу сторону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2018 у справі №904/3565/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Індустріальні технології Кривбасу" на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" пеню в сумі 86103,68грн., штраф в сумі 12108,09грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7365,53грн.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14.01.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов