РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2019Справа № 910/23585/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (01103, м. Київ, б-р. Дружби Народів, 28-А, н/п 6, оф. 1)

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 6)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Публічний акціонерний банк "КРИСТАЛБАНК" (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 2)

про внесення змін до договору

за участі Генеральної прокуратури України

за участю представників

від позивача: Голубничий О.І.

від відповідача: Ніколова В.М.

від третьої особи: не з'явився

від прокуратури: Голуб Є.В.

В судовому засіданні 16.01.2019, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (далі - позивач) звернулось до Господарський суд міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про внесення змін до договору №286/3/17/318 від 30.10.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані існуванням об'єктивних обставин, які відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для продовження строку виконання зобов'язань по поставці товару та внесення відповідних змін до договору №286/3/17/318 від 30.10.2017 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 у справі №910/23585/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 позов задоволено повністю, внесено зміни до договору №286/3/17/318 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 30.10.2017, укладеного між Міністерством оборони України та ТОВ "АБІТ-ТЕКС", шляхом викладення його в редакції, зазначеній в резолютивній частині рішення суду.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 у справі № 910/23585/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 зазначив, що суди попередніх інстанцій належним чином не з'ясували обставини справи, не надали належної правової оцінки доводам відповідача щодо необхідності застосування положень ст. 652 Цивільного кодексу України, а тому, рішення господарських судів попередніх інстанцій не можна вважати законними і обґрунтованими.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Господарського суду м. Києва №05-23/1894 від 25.10.2018 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 910/23585/17, за результатами якого дану справу передано на розгляд судді Пукшин Л.Г., що відображено у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018, у зв'язку з чим вказана справа приймається до провадження суддею Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 суд прийняв справу до свого провадження та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні 28.11.2018.

20.11.2018 до господарського суду надійшли пояснення позивача, у яких останній зазначає, що до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Закону України «Про публічні закупівлі», як спеціальні правові норми. У поясненнях позивач також зауважує, що у спірних відносинах виникли об'єктивні обставини, які унеможливили виконання позивачем зобов'язань за договором щодо поставки товару у визначений строк, що були документально підтверджені письмовими доказами. Такі обставини за своєю правовою природою не є істотною зміною обставин в розумінні ч. 2 ст. 652 ЦК України, у зв'язку з чим положення ч. 2 ст. 652 ЦК України до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. Крім того, позивач вказує, що договір був укладений між сторонами лише 30.10.2018 саме з вини відповідача, оскільки останнім допущено зволікання із укладенням договору з позивачем на 52 календарні дні.

22.11.2018 до господарського суду надійшла заява Генеральної прокуратури України про вступ у розгляд справи, провадження у якій було відкрито за позовом іншої особи.

У судовому засіданні 28.11.2018 суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи на 13.12.2018 та повідомити прокуратуру про дату, час та місце судового засідання.

30.11.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли заперечення проти заяви Генеральної прокуратури України про вступ у справу №910/23585/17, оскільки зважаючи на участь у розгляді справи Міністерства оборони України, представництво інтересів держави прокурором є безпідставним та недоцільним.

У судовому засіданні 13.12.2018 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 16.01.2018.

У судовому засіданні 16.01.2018 суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору, та представника відповідача та прокуратури, які проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Письмових пояснень по справі та клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду за зазначене та з урахуванням того, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08 серпня 2017 року Міністерством оборони України розміщено на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель www.prozorro.gov.ua оголошення про проведення відбору учасників на закупівлю індивідуального обмундирування, а саме штанів літніх від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7, у кількості 15 000 одиниць з очікуваною вартістю 6 075 000 грн. з податком на додану вартість. В оголошенні також було визначено термін поставки до 15.11.2017р. (включно).

Відповідно до змісту оголошення кінцевим строком подання тендерних пропозицій визначено 18.08.2017р. Датою початку аукціону вказано 21.08.2017р.

З матеріалів справи вбачається, що серед інших, свою тендерну пропозицію для участі у відборі учасників на закупівлю індивідуального обмундирування було подано Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС".

За наслідками проведення засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за переговорною процедурою закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7) прийнято рішення, яке оформлено протоколом №75/514/5 від 23.08.2017р., про відхилення цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС".

Згідно рішення тендерного комітету Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №75/514/5 від 21.09.2017р., переможцем переговорної процедури закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7) обрано Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙД" та вирішено укласти з вказаною особою відповідний правочин.

Не погоджуючись з рішенням тендерного комітету Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №75/514/5 від 23.08.2017р., Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" було подано скаргу до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

Рішенням №7132-р/пк-пз від 10.10.2017р. постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель було зобов'язано Міністерство оборони України скасувати рішення про відхилення цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" та рішення про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК ТРЕЙД" переможцем за процедурою закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7).

За рішенням тендерного комітету Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №75/514/6 від 17.10.2017р., відмінено рішення про визначення переможцем Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МІК ТРЕЙД" за переговорною процедурою закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7), відмінено рішення про відхилення цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" щодо закупівлі зазначеного індивідуального обмундирування, продовжено розгляд пропозицій учасників відбору за переговорною процедурою, повідомлено орган оскарження про відміну рішення про відхилення цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" та рішення про визначення переможцем Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МІК ТРЕЙД".

Відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №75/514/7 від 18.10.2017р., запропоновано робочій групі тендерного комітету Міністерства оборони України провести 19.10.2017р. об 14:00год. переговори з Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" щодо закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7).

Рішенням тендерного комітету Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом №75/514/9 від 23.10.2017р., прийнято тендерну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС", визначено останнього переможцем переговорної процедури закупівлі індивідуального обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7) та вирішено укласти відповідний договір з позивачем.

30 жовтня 2017 року між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" (постачальник) було укладено договір №286/3/17/318 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується у 2017р. поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7) (товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані в цьому договорі.

За умовами п.1.2 договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги, згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, за змістом якої: найменування товару - індивідуальне обмундирування (3581) (штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7); перелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють вимоги до товару - відповідність ТУ У 14.1-8:2015 з повідомленням про зміни №2 та зразку-еталону; строки (терміни) постачання до 15.11.2017 (включно); загальна кількість, яку необхідно постачити 15 000 одиниць; ціна товару з ПДВ 6 067 800 грн.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п.11.1 договору №286/3/17/318 від 30.10.2017р.).

Додатковою угодою №1 від 13.11.2017р. сторонами погоджено внесення змін до договору №286/3/17/318 від 30.10.2017р. в частині визначення кінцевого строку його дії. Зокрема, сторонами визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

16 листопада 2017 року позивач звернувся до Міністерства оборони України з пропозицією підписання додаткової угоди до договору №286/3/17/318 від 30.10.2017 про продовження строку постачання товару на 52 календарні дні та встановлення передбаченого п.1.2 договору та рознарядкою (додаток №1 до договору) строку (терміну) постачання до 06.01.2018, до пропозиції позивач також додав висновок Чернігівської регіональної Торгово-промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об'єктивних обставин №ЧК-841 від 14.11.2017.

Вказана пропозиція була отримана Міністерством оборони України 21.11.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.11.2017, однак, як зазначив позивач у позовній заяві, відповіді від замовника на вказану пропозицію він не отримав, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані існуванням об'єктивних обставин, які відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" є підставою для продовження строку виконання зобов'язань по поставці товару та внесення відповідних змін до договору №286/3/17/318 від 30.10.2017 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України також передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимогами статті 652 цього Кодексу унормовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.

Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.

Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Позивач, підписуючи договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № №286/3/17/318 від 30.10.2017, усвідомлював, що кінцевою датою поставки товару є 15.11.2017 (включно), а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару. Тобто, позивач, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.

Крім цього, як зазначено вище, істотною буде вважатися лише та зміна обставин, за якої сторони, якщо б могли її передбачити, не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У даному випадку, позивач, враховуючи дату укладення договору, знав про кінцевий термін виконання свого зобов'язання, та підписав договір, тобто погодився із терміном поставки товару - до 15.11.2017 (включно).

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 20 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, згідно з п. 5 ст. 1 "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Пунктом 9.5 договору сторони при підписанні договору погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов'язання (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе лише у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов'язків за Договором у разі, якщо вони змінились на стільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Відповідно до п.9.6 договору доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов'язків за договором є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Тобто, умовами договору сторони передбачили, що підставою для продовження строку є істотна зміна обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов'язків за договором. А доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов'язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частиною ч. 2 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв'язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Позивачем до матеріалів справи було надано Висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати про виникнення і існування документально підтверджених об'єктивних обставин від №ЧК-841 від 14.11.2017, в якому зазначено про унеможливлення виконання зобов'язань, передбачених умовами договору №286/3/17/318 від 30.10.2017 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС", спричинене виникненням документально підтверджених обставин, які зумовлюють об'єктивну необхідність продовжити передбачений договором строк виконання зобов'язань щодо передання товару, зокрема: затягування тендерним комітетом Міністерства оборони України прийняття рішення про проведення переговорів з першим переможцем процедури закупівлі - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МІК ТРЕЙД", затягування тендерним комітетом замовника проведення переговорів із першим переможцем, порушення строків оприлюднення замовником повідомлення про намір укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МІК ТРЕЙД", тривалі строки оскарження процедури закупівлі, затягування тендерним комітетом замовника виконання рішення №7132-р/пк-пз від 10.10.2017 року постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, порушення строків оприлюднення замовником повідомлення про намір укласти договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" та підписання договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" із зволіканням, що разом склало 52 календарних дні.

Як встановлено судом, строком виконання позивачем своїх зобов'язань за договором був встановлений до 15.11.2017 (включно). При цьому, саме після спливу кінцевого терміну постачання товару за договором, а саме 16.11.2017, позивач направив на адресу відповідача зазначений висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати разом із пропозицією про внесення змін до договору.

Відповідно із даним позовом позивач звернувся до суду також після спливу строку виконання свого зобов'язання з поставки.

Крім того, позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що протягом існуючого строку поставки товару за договором, у останнього були об'єктивні обставини, що спричинили необхідність продовження такого строку поставки, в тому числи обставини непереборної сили.

Посилання позивача на обставини неможливості поставки товару у строк з огляду на неможливість розпочати виробництво товару відразу після підписання договору, оскільки за 10 днів має повідомити замовника про обставини визначені п. 3.1 договору, отже виготовлення товару впродовж перших 10 днів дії договору не є можливим, та те що фактично передбачені договором мінімальні «процедурні» строки (тобто строки на повідомлення та запрошення Замовника), яких неможливо уникнути жодним чином, складають: 10 календарних днів (до початку виробництва) + 15 календарних днів (на затвердження робочих зразків) + 2 робочі дні (на повідомлення про прийняття за якістю) + 2 робочі дні (на повідомлення про прийняття за кількістю) = 25 календарних днів + 4 робочих дні, тобто сукупно мінімум 29 календарних днів, при цьому, вказаний строк не включає в себе «виробничий» час, тобто час необхідний на закупівлю сировини, комплектуючих та на виготовлення, оцінюється судом критично, враховуючи викладене та наступне.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

На момент проведення процедури закупівлі та до моменту оголошення ТОВ "Абіт-Текс" позивач не міг вважати себе переможцем та розраховувати на час проведення процедури закупівлі, як на час виконання умов договору.

Підписуючи 30.10.2017 договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/17/318, у пункті 1.2 якого вказано строк поставки до 15.11.2017 (включно), позивач мав оцінити можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе та контрагента по договору, у зв'язку з невиконанням зобов'язань в строк.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що позивач, після підписання договору розпочав виконання зобов'язань щодо забезпечення поставки 15 000 костюмів Міністерству оборони України.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір з строком поставки до 15.11.2017, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов'язання з поставки товару та відповідно об'єктивно оцінити можливість виконання такого зобов'язання у вказаний строк.

Позивач в момент укладання договору усвідомлював об'єктивні обставини неможливості виконання останнім зобов'язань в строк, передбачений договором. Тобто, обставини, на підставі яких позивач просить внести зміни до договору, а саме продовження строку поставки, існували і на момент підписання договору, і на момент забезпечення банківською гарантією цінової пропозиції.

Суд розглянувши висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-841 від 14.11.2017, як належний та допустимий доказ з урахуванням приписів п.4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» та умов договору, дійшов висновку, що останній не є підставою для внесення змін до договору.

Що стосується посилання позивача на неправомірність застосування статті 652 ЦК України та неприйняття до уваги статті 651 ЦК України, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки умовами п. 9.5 договору сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов'язань можливе у випадку істотної зміни обставин.

Таким чином, суд вважає правомірним застосування вищевказаних норм до спірних правовідносин, адже врахування зазначених обмежень щодо зміни договору про закупівлю не звільняє від необхідності дотримання вимог законодавства, які регулюють порядок зміни умов договору в судовому порядку.

Так, заміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин врегульована статтею 652 Цивільного кодексу України, коли відповідні обставини змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За змістом наведеної норми закону можливість зміни договору в судовому порядку передбачена лише у виняткових випадках та пов'язана безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю під час істотної зміни обставин усіх умов, визначених частиною 2 і 4 статті 652 Цивільного кодексу України.

З огляду на положення зазначених правових норм, суд зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

При цьому наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об'єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов'язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності та могли бути ним передбачені при укладенні договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17 та постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав щодо внесення змін до договору № 286/3/17/318 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 30.10.2017, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АБІТ-ТЕКС" визнаються такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.01.2019

Суддя Пукшин Л.Г.