РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.01.2019Справа № 910/14867/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

За позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, м.Львів, вул.Козельницька, 15, )

до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» (03150, м.Київ, вул. Тверська, буд.5, )

про стягнення 298 717, 34 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В.

від відповідача: Войцеховська Н.Я.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 298 717,34 грн. штрафу за прострочення доставки вантажів по договору № 00079/цтл-2018 від 16.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.12.2018, без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

05.12.2018 через відділ автоматизованого забезпечення суду зареєстровано відзив відповідача на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, враховуючи неточності розрахунку позивача, надав власний контррозрахунок, відповідно до якого розмір штрафу складає 62 130,84 грн. Також у відзиві відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу до 5% , оскільки заявлена сума є надмірно високою, позивачем не доведено понесення збитків у зв'язку із простроченням доставки вантажу.

У судовому засіданні 11.12.2018 представник позивача подав відповідь на відзив, відповідно до змісту якої надав пояснення щодо нарахування штрафу та заперечив проти зменшення його розміру за клопотанням відповідача з огляду на відсутність виняткових обставин та необгрунтованість підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 відкладено судове засідання на 17.01.2019.

17.12.2018 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив, яка має ідентичний зміст поданому представником позивача примірнику у судовому засіданні 11.12.2018.

У засіданні суду 17.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У судовому засіданні 17.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між позивачем - АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (замовник) та відповідачем - ПАТ «Українська залізниця» (перевізник) був укладений договір про надання послуг № 00079/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У розумінні умов п.1.2 договору, перевезення - це послуга, в процесі якої відповідач зобов'язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а позивач зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, Правил перевезення вантажів, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно. (п.п. 1.2 та 1.3 Договору).

Згідно з п. 8.1 Договору, сторони домовились про використання електронного документообігу.

Відповідно до п. 8.5.2. Договору, оформлений ЕПД (електронний перевізний документ) вважається оригіналом Договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018 (п.12.1 Договору)

На виконання умов договору позивач (відправник) передав відповідачу до перевезення вантаж у залізничних вагонах на адресу одержувача, що оформлено залізничними накладними.

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що відповідно до календарних дат прибуття Вантажу на станцію призначення згідно залізничних накладних № 45140152, № 45211240, № 45481959, № 45481967, № 45917671, № 46028767, № 46068540, № 46092862, № 46092904, № 46092912, № 46290409, № 46358040, № 46428512, № 46432894, № 46432902, № 46433256, № 46460937, № 46581494, № 46581518, № 46581534, № 46581542, № 46583290, № 46635207, № 46635223, № 46700878, № 46922969, № 47112313, № 47186390, № 47354394, № 47492293, № 47597109, № 47721959, № 47794870, № 47885520 (графа 51 у накладних) та доданого до позовної заяви розрахунку розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів залізницею, вантаж було доставлено відповідачем із порушенням терміну доставки, встановленого п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про невірне нарахування позивачем штрафу та просить зменшити його розмір до 5%.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (п. 22 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644), договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Згідно з п 1.1 Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п. 41 Статуту залізниць України).

Так, Правилами обчислення термінів доставки вантажів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644) встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю:

- маршрутними відправками термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км;

- вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км,

і обчислення таких термінів доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Одночасно, пункти 2.4 та 2.9 вказаних Правил передбачають, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

- на одну добу: на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів;

- на дві доби: у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

При цьому, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

З наданих матеріалів судом встановлено, що за залізничними накладними № 45140152, № 45211240, № 45481959, № 45481967, № 45917671, № 46028767, № 46068540, № 46092862, № 46092904, № 46092912, № 46290409, № 46358040, № 46428512, № 46432894, № 46432902, № 46433256, № 46460937, № 46581494, № 46581518, № 46581534, № 46581542, № 46583290, № 46635207, № 46635223, № 46700878, № 46922969, № 47112313, № 47186390, № 47354394, № 47492293, № 47597109, № 47721959, № 47794870, № 47885520, враховуючи досильні накладні, має місце факт прострочення доставки вантажу, що відповідачем не заперечується. Вказані обставини при прибутті вантажу до станції призначенні було повідомлені перевізнику, що підтверджується відміткою у відповідній графі накладних.

Судом досліджено, що відмітки на вищевказаних накладних в порядку п. 2.9 Правил, щодо збільшення терміну доставки вантажу відсутні.

Позивач звертався до ПАТ «Укрзалізниця» претензіями про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу по вказаних залізничних накладних відповідно до ст.116 Статут залізниць України та Правил перевезення вантажу.

Факт отримання вказаних претензій відповідач не спростував, відповіді на вимоги позивача матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

При цьому, судом враховано, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні (інформаційний лист Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012).

Судом перевірено та визнано обґрунтованим наданий позивачем до позовної заяви розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею.

Наданий відповідачем контрозрахунок позовних вимог не приймаються судом, оскільни нарахування здійснено не на усю суму провізної плати, яку сплачує перевізник за надані послуги відповідно до п.3.2 договору.

Інші доводи відповідача не підтверджені належними засобами доказування, спростовуються поясненнями позивача та матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо своєчасної доставки вантажу залізничним сполученням.

За таких підстав, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 298 717,34 грн. є обґрунтованими.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 5% відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, ч.4 ст.551 ЦК України, ч.3 ст.83 ГПК України, cуд зазначає, що визначені ст.ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України та ст. 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов'язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов'язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов'язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов'язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов'язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб'єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

Посилання відповідача на ту обставину, що прострочення терміну доставки вантажу не завдало жодних збитків вантажоодержувачу та не вплинуло на його господарську діяльність не є підставою звільнення відповідача від відповідальності, встановленої законом.

Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов'язком суду, а його правом і застосовується виключно у виняткових випадках, наявність яких відповідач у даному випадку не довів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03150, м.Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, м.Львів, вул.Козельницька, 15, ) 298 717 (двісті дев'яносто вісім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 34 коп. штрафу, 4 480 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн. 76 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.01.2019.

Суддя О.М.Ярмак