ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа№ 911/668/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

Секретар судового засідання: Денисюк І.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача Козченко В.М.

від відповідача Топоров А.О.

розглянувши апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд"

на рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року (дата підписання повного рішення 03.08.2018 року)

у справі № 911/668/18 (суддя: Горбасенко П.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий стіль"

про стягнення 2 268 140, 95 грн. -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий стіль" про (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 764 838, 23 грн. штрафних санкцій, з яких: 672 530, 17 грн. пені та 92 308, 06 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017 року.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором у зв`язку з чим позивачем нараховано до стягнення пеню в розмірі 672 530, 17 грн. та штраф у розмірі 92 308, 06 грн.

19.04.2018 року через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява представника позивача б/н та б/д (вх. 7749/18) про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 160 444, 21 грн. штрафних санкцій, з яких: 1 068 136, 15 грн. пені та 92 308, 06 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором, яка прийнята судом.

29.05.2018 року через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява б/н та б/д (вх. № 10103/18) про заміну позивача правонаступником, у зв'язку із зміною типу позивача із Публічного акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство.

14.06.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява б/н та б/д (вх. № 11371/18) про збільшення позовних вимог, згідно якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 991 216, 76 грн. штрафних санкцій, з яких: 1 898 908, 70 грн. пені та 92 308, 06 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 29 868, 25 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи.

12.07.2018 року через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява б/н та б/д (вх. № 13329/18) про збільшення позовних вимог, згідно якої представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 268 140, 95 грн. штрафних санкцій, з яких: 2 175 832, 89 грн. пені та 92 308, 06 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 34 022, 11 грн. та витрати пов'язані з розглядом справи. Вказані заяви прийнято судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року №911/668/18 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання позивачем відповідачу заявки у розумінні п. 5.5. договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017 року, відтак місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем зобов'язань щодо своєчасної поставки товарів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а окремі висновки, викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, апелянт вважає, що висновок місцевого господарського суду про неотримання кореспонденції з заявкою на поставку товару, як підстава відмова у позові, є хибним, оскільки позивач надіслав заявку за належною адресою, а тому факт неотримання відповідачем заявки не є поважною причиною пропуску строку поставки товару. Крім того, скаржник вважає, що претензія в розумінні, як п.п.5.1., 5.5. Договору, так і ч. 6, ст. 222 Господарського кодексу України та ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, є вимогою позивача до відповідача, яка створює для останнього обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання по поставці товару.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018 року справу № 911/668/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року у справі № 911/668/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 01.10.2018 року справу №911/668/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2018 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено її розгляд на 17.01.2019 року.

17.01.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача подав пояснення в яких останній апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

17.01.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про дослідження доказів в судовому засіданні, які наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні 17.01.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий стіль" (далі - Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" (далі - Покупець) було укладено договір про закупівлю № /090/1. (далі договір; а.с. 11-13).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язався поставити покупцю товари, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно п. 1.2., 1.3. договору найменування товарів - Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3. Номенклатура, асортимент, кількість товару та ціна за одиницю товар визначається згідно специфікації до договору, яка є невід'ємною його частиною.

Додатком № 1 до договору про закупівлю № 17090000/090/1 погоджено специфікацію № 1 до договору, назва предмету закупівлі: костюм чоловічний зимовий робочий 05-01 (Тип А) (З Ми Ву Нм Тн) в кількості 730 штук. (а.с. 14).

Відповідно до п. 2.1. договору якість товарів, що є предметом закупівлі за договором, має відповідати державним стандартам і/або технічним умовам. Продавець може здійснювати поставку товару покращеної якості за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

Сума, визначена в договорі становить - 1 318 686, 60 грн. з ПДВ (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.1. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем протягом 45-ти календарних днів з дня поставки йому товару шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки (надалі - заявка) покупця (п. 5.1. контракту).

Згідно п.п. 5.4., 5.5. договору конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку. Загальний строк поставки товарів - до 31.12.2018 року. Строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Відповідно до п. 5.8. договору датою поставки товарів вважається дата підписання сторонами або продавцем й структурним підрозділом - управлінням покупця видаткової накладної.

Згідно п. 7.4. договору за порушення строків поставки товарів стягується пеня у розмірі 1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, але не більше 2 років, а в частині розрахунків - до повного виконання. (п. 10.1. договору).

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна заявка на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 року (а.с. 49-50), за умовами якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 06-01 (тип А) загальної кількістю 130 штук.

В матеріалах справи наявні докази направлення вказаної вище заявки 01.12.2017 року, а саме опис вкладення у цінний лист від 01.12.2017 року (а.с. 50). Зазначена вище заявка відповідачем отримана 19.12.2017 року, що вбачається за інформацією з веб-сайту Державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (поштовий ідентифікатор 202).

Проте, як зазначає позивач в своїй позовній заяви, а також в апеляційній скарзі, предметом розгляду даної справи є заявка № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018 року (а.с. 15-16), яка була направлена відповідачу 15.01.2018 року. Згідно даної заявки позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 05-01 (тип А) загальною кількістю 730 штук.

Місцевим господарським судом встановлено та не заперечується сторонами, що з інформації з веб-сайту Державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (поштовий ідентифікатор 077), що вказана заявка від 15.01.2018 року не вручена відповідачу, а повернута відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Також, в матеріалах справи наявна претензія № 3101вих-18-197 від 26.02.2018 року (а.с. 19), згідно якої позивач повідомив відповідача, що у зв'язку з простроченням строків виконання зобов'язань по поставці товару постачальником на підставі заявки від 15.01.2018 року, нарахована пеня у сумі 316 484, 78 грн. На підтвердження надіслання вказаної претензії позивачем надано суду фіскальний чек від 26.02.2018 року та опис вкладення у цінний лист від 26.02.2018 року (а.с. 20-21).

Ухвалюючи рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем заявки від 15.01.2018 року.

В своїй апеляційній скарзі позивач не погоджується з даним висновком суду першої інстанції оскільки вважає, що позивач надіслав заявку за належною адресою, а тому факт неотримання відповідачем заявки не є поважною причиною пропуску строку поставки товару. Крім того, скаржник вважає, що претензія в розумінні, як п.п.5.1., 5.5. Договору, так і ч. 6, ст. 222 Господарського кодексу України та ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, є вимогою позивача до відповідача, яка створює для останнього обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання по поставці товару.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні дві заявки на поставку товару, а саме від 30.11.2017 року (а.с. 49-50) та від 15.01.2018 року (а.с. 15-16).

Предметом позову є стягнення штрафних санкцій за не поставку товару саме на підставі заявки від 15.01.2018 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що на підставі заявки від 30.11.2017 року було поставлено інший товар, який не передбачений спірним договором.

Також, враховуючи те, що позивач в позовній заяви та апеляційній скарзі наполягає, що останній просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції саме на підставі заявки від 15.01.2018 року, а також пояснення представників сторін в судовому засіданні, що між ними укладено не один договір поставки продукції, колегія суддів не бере до уваги заявку від 30.11.2017 року, оскільки вона не є предметом позову у даній справі.

Щодо заявки від 15.01.2018 року колегія суддів зазначає, наступне.

Умовами договору передбачено, що поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки (надалі - заявка) покупця (п. 5.1. контракту).

Згідно п.п. 5.4., 5.5. договору конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку. Загальний строк поставки товарів - до 31.12.2018 року. Строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Отже, з зазначених вище умов договору вбачається, що для здійснення поставки окремої партії, покупець повинен надіслати заявку із зазначенням асортименту, для того, щоб продавець сформував поставку товару в кількості та якості, яка необхідна покупцю. Тобто, продавець без отримання заявки не зобов`язаний поставляти товар покупцю, оскільки він не обізнаний щодо необхідних характеристик товару, який необхідний покупцю.

Згідно п. 7.4. договору за порушення строків поставки товарів стягується пеня у розмірі 1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

При цьому, як зазначено вище, строк поставки рахується саме з моменту надання покупцем продавцю заявки. (п. 5.4., п. 5.5. договору).

Тобто, як вбачається з умов договору, для того, щоб здійснити нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 7.4. договору, необхідно знати точну дату поставки товару оскільки пеня відповідно до договору розраховується за кожен день прострочення, а штраф розраховується в разі прострочення понад 30 днів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач не отримав заявку від 15.01.2018 року на підставі якої позивач нараховує штрафні санкції, а тому відповідач не міг знати, що він зобов`язаний поставити товар позивачу.

Так, згідно з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постановах №6-143цс4 від 17.12.2014 року та №6-813цс15 від 02.09.2015 року вбачається: «За загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнана, а й отримання цією особою зазначених відомостей».

Також колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна видаткова накладна №РС-0000379 від 12.12.2017 року відповідно до якої відповідач поставив товар позивачу на суму 18 064, 20 грн. (а.с. 131), проте дана накладна не стосується заявки позивача від 15.01.2018 року оскільки дата поставки по зазначеній вище накладній раніша за дату заявки, а тому видаткова накладна від 12.12.2017 року колегією суддів не береться до уваги.

Щодо доводів позивача про направлення ним претензії №3101ВИХ-18-197 від 26.02.2018 року відповідача, яка створює для останнього обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання по поставці товару колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1. договору поставка товарів здійснюється окремим партіями на підставі письмової заявки покупця.

Згідно з п. 5.5. договору загальний строк поставки товарів - до 31.12.2018 року. Строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Отже, із зазначених вище умов договору вбачається, що обов`язок по поставці товару виникає лише на підставі письмової заявки покупця.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року у справі №911/668/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 року у справі № 911/668/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/668/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз