ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4505/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Таберко Івана Івановича, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення основної заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені в сумі 57 912,42 грн.

Представники:

від позивачаОСОБА_4, паспорт НОМЕР_2

від відповідача: Ярема Ю.Ю., представник за довіреністю №2764 від 31.10.2018

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Таберко Іван Іванович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені в сумі 57 912,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № ПР/БМЕС-17949/НЮ від 15.09.2017 (далі - Договір), в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 залишено позовну заяву без руху для усунення позивачем недоліків позову, а саме: зазначити вірне найменування відповідача та надати докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

22.10.2018 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої були додані наступні документи: виправлена позовна заява і докази направлення її на адресу: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5. Проте, в повному обсязі недоліки позовної заяви не були усунуті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви Фізичної особи-підприємця Таберко Івана Івановича.

01.11.2018 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано належні докази направлення позовної заяви на адресу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.11.2018.

13.11.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

В засіданні 15.11.2018 відкладено розгляд справи на 19.12.2018.

19.12.2018 відповідач надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення № 1397546 від 17.12.2018 на підтвердження оплати основного боргу у сумі 45 962,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 15.01.2019.

В судове засідання 15.01.2019 з'явилися представники сторін, які підтримали обрані правові позиції.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень до суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.01.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.09.2017 між сторонами був укладений договір № ПР/БМЕС-17949/НЮ, за умовами якого позивач зобов'язався надати послуги з заправки та технічного обслуговування принтерів, копіювально-розмножувальної техніки зі своїх матеріалів згідно з розрахунком вартості послуг (Додаток №1), який є невід'ємною частиною договору, а відповідач зобов'язався прийняти надані послуги та оплатити їх. Як вказує позивач, загальна сума договору складає 45 962,00 грн. без ПДВ.

За твердженням позивача, послуги були надані та виконані в повному обсязі і в обумовлений строк згідно з актами виконаних робіт № 154 від 01.11.2017, № 173 від 10.11.2017, № 177 від 14.11.2017 на загальну суму 45 962,00 грн. Проте, станом на час подання позовної заяви оплата за надані послуги відповідачем не здійснена, що є причиною виникнення спору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині оплати прийнятих послуг позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 068,73 грн., 3% річних у розмірі 825,75 грн. і пеню в розмірі 9 055,94 грн.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав суду відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог лише в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних і пені з огляду на наступне.

По-перше, відповідач зазначив, що розрахунок пені здійснений позивачем неправильно, оскільки не враховано період за 6 місяців та позовну давність в 1 рік.

По-друге, за твердженням відповідача, позивач неправильно визначив період для стягнення інфляційних втрат, який, на думку ПАТ "Українська залізниця" в особі ВП "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Українська залізниця", слід рахувати з січня 2018 року по липень 2018 року.

Відповідач подав до суду котррозрахунок, згідно з яким інфляційні втрати складають 1 436,25 грн., 3% річних - 708,64 грн., пеня - 7 197,32 грн. В той же час, відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог в частині основної заборгованості.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двосторонніми.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Фізичною особою-підприємцем Таберко Іваном Івановичем (далі - позивач, виконавець) і Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі начальника Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, замовник) укладений договір № ПР/БМЕС-17949/НЮ від 15.09.2017 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з заправки та технічного обслуговування принтерів, копіювально-розмножувальної техніки (далі - послуги) зі своїх матеріалів, згідно з розрахунком вартості послуг (Додаток №1), який є невід'ємною частиною договору, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість послуги з заправки та технічного обслуговування принтерів, копіювально-розмножувальної техніки визначається згідно з розрахунком вартості послуг (Додаток №1).

В силу вимог п. 3.2 Договору і Додатку № 1 до Договору загальна сума договору складає 45 962,00 грн. без ПДВ.

Правилами п. 5.1 Договору встановлено, що фактично надані послуги приймаються замовником з обов'язковим складанням актів прийому-передачі наданих послуг, які підписуються уповноваженими представниками сторін. З боку замовника акти прийому-передачі наданих послуг підписуються уповноваженою особою за довіреністю Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до п. 5.2 Договору замовник підписує акт прийому-передачі наданих послуг після перевірки якості послуг та їх відповідність розрахунку вартості послуг (Додаток №1), а також відсутності механічних та інших ушкоджень і дефектів.

Згідно з п. 9.1 Договору він вступає в силу з моменту підписання і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині грошових зобов'язань - до повного виконання.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з актами № 154 від 01.11.2017, № 173 від 10.11.2017, № 177 від 14.11.2017 позивач надав, а відповідач прийняв послуги за умовами Договору на загальну суму 45 962,00 грн. Зазначені акти підписані замовником без зауважень.

За умовами п. 3.3 Договору розрахунки за надані послуги здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 30-ти банківських днів з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг та отриманих рахунків.

Згідно зі статтями 251, 253 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Враховуючи умови п. 3.3 Договору, положення ст.ст. 251, 253 ЦК України, строк оплати за надані послуги є таким, що настав:

- за актом № 154 від 01.11.2017 - 14.12.2017;

- за актом № 173 від 10.11.2017 - 23.12.2017;

- за актом № 177 від 14.11.2017 - 27.12.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження у справі, відповідачем здійснено оплату основної заборгованості в сумі 45 962,00 грн.

З огляду на викладене, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі в частині стягнення суми 45 962,00 грн. підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Крім основного боргу, позивач нарахував і просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 9 055,94 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст. 231 Господарського кодексу України).

За прострочення виконання обов'язків, передбачених п. 3.3 даного договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% простроченого грошового зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п. 7.3 Договору).

За умовами п. 7.5 Договору сплата штрафних санкцій, встановлених даним договором, не знімає відповідальності сторін за виконання їх обов'язків.

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений з порушенням п.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

За розрахунком суду пеня складає 7 521,93 грн., а саме:

- за актом № 154 від 01.11.2017 - за шестимісячний період з 14.12.2017 по 14.06.2018 - 2 450,10 грн.;

- за актом № 173 від 10.11.2017 - за шестимісячний період з 23.12.2017 по 23.06.2018 - 2 490,48 грн.;

- за актом № 177 від 14.11.2017 - за шестимісячний період з 27.12.2017 по 27.06.2018 - 2 581,35 грн.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 9 055,94 грн. підлягають задоволенню частково, в сумі 7 521,93 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 825,75 грн.

Господарський суд встановив, що при здійсненні розрахунку трьох відсотків річних позивач не врахував положення статті 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку.

За перерахунком суду три відсотки річних складають 821,96 грн., а саме:

- за актом № 154 від 01.11.2017 - за період з 14.12.2017 по 26.07.2018 (225 днів) - 278,65 грн.;

- за актом № 173 від 10.11.2017 - за період з 23.12.2017 по 26.07.2018 (216 днів) - 269,78 грн.;

- за актом № 177 від 14.11.2017 - за період з 27.12.2017 по 26.07.2018 (212 днів) - 273,53 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 825,75 грн. підлягають задоволенню частково, в сумі 821,96 грн.

Позивач нарахував і просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 068,73 грн.

Пунктом 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За перерахунком суду, здійсненим з урахуванням приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні втрати складають 1 531,29 грн., а саме:

- за актом № 154 від 01.11.2017 - за період з січня по червень 2018 року - 658,23 грн.;

- за актом № 173 від 10.11.2017 - за період з лютого по червень 2018 року - 429,44 грн.;

- за актом № 177 від 14.11.2017 - за період з лютого по червень 2018 року - 443,62 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 2 068,73 грн. підлягають задоволенню частково, в сумі 1 531,29 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Таберко Івана Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49000, м. Дніпро, вул. Магаданська, буд. 43, ідентифікаційний код 41149437/882, МФО 305482) про стягнення основної заборгованості, трьох відсотків річних, інфляційних втрат і пені в сумі 57 912,42 грн. за договором № ПР/БМЕС-17949/НЮ від 15.09.2017 - задовольнити частково.

Провадження у справі в частині позовних вимог Фізичної особи-підприємця Таберко Івана Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49000, м. Дніпро, вул. Магаданська, буд. 43, ідентифікаційний код 41149437/882, МФО 305482) про стягнення основної заборгованості в сумі 45 962,00 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дві гривні 00 коп.) гривень - закрити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49000, м. Дніпро, вул. Магаданська, буд. 43, ідентифікаційний код 41149437/882, МФО 305482) на користь Фізичної особи-підприємця Таберко Івана Івановича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 821,96 грн. (вісімсот двадцять одна грн. 96 коп.) трьох відсотків річних; 1 531,29 грн. (одна тисяча п'ятсот тридцять одна грн. 29 коп.) інфляційних втрат; 7 521,93 грн. (сім тисяч п'ятсот двадцять одна грн. 93 коп.) пені; 1 698,86 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто вісім грн. 86 коп.) судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Фізична особа-підприємець Таберко Іван Іванович (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Виробничого підрозділу "Дніпровське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49000, м. Дніпро, вул. Магаданська, буд. 43, ідентифікаційний код 41149437/882, МФО 305482).

Повний текст рішення складено - 21.01.2019.

Суддя Н.Е. Петренко