ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" січня 2019 р. Справа№ 910/7269/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорногуза М.Г.
суддів: Агрикової О.В.
Хрипуна О.О.
секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Ніколова В.М., адвокат, представник згідно ордеру серії КС №493957 від 10.01.19
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився
розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року (повний текст складено 25.09.2018 р.)
у справі № 910/7269/18 (суддя Паламар П.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея"
до Міністерства оборони України
третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Банк Альянс"
про зобов`язання повернути гарантію, -
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Фідея" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов`язання повернути гарантію (а.с. 3-8).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі №910/7269/18 позов задоволено, зобов`язано Міністерство оборони України повернути ТОВ "Фірма "Фідея" банківську гарантію № 401-18/23 від 05.03.2018 р., видану Акціонерним товариством "Банк Альянс" на суму 5 508 930 грн. (а.с.178-181).
11 жовтня 2018 року Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі № 910/7269/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2018 року, апеляційна скарга Міністерства оборони України у справі №910/7269/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Хрипун О.О.
12 листопада 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Хрипун О.О.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7269/18, розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі № 910/7269/18 призначено на 11 грудня 2018 року.
29 листопада 2018 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
11 грудня 2018 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у судовому засіданні оголошено перерву до 10 січня 2019 року.
10 січня 2018 року від третьої особи надійшло клопотання про проведення розгляду справи без участі третьої особи.
У судовому засіданні 10 січня 2019 року представник ТОВ "Фірма "Фідея" надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Представники Міністерства оборони України та АТ "Банк Альянс" у судове засідання 10 січня 2019 року не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним, що підтверджується судовою розпискою про оголошення перерви у судовому засіданні, у якій відображено повідомлення Міністерства оборони України про оголошення перерви до 10.01.2019 р. та повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 610, яким про час ра місце розгляду справи повідомлено АТ "Банк Альянс".
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також клопотання третьої особи про проведення розгляду справи без її участі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача та третьої особи.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, а також клопотання третьої особи про проведення розгляду справи без її участі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача та третьої особи.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

06 березня 2018 року між ТОВ "Фірма "Фідея" (далі - позивач), як постачальником та Міністерством оборони України (далі - відповідач), як замовником укладено Договір № 286/1/18/23 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), згідно умов якого постачальник зобов`язується у 2018 році постачати у 2018 році нафти і дистилятів (09130000-9) (паливо дизельне) (лот 4 паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 або еквівалент) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а Замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортиментній кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: паливо дизельне ДП-Арк-Євро5-В0 та/або паливо дизельне ДТ-З-К5, клас 2, (ДП-Арк-Євро5-В0) (код 61-013-3049) у кількості 2000 тонн до 30.03.2018 (включно), 1500 тонн до 30.04.2018 (включно) (а. с. 30-35).
Згідно п. 5.1 Договору продукція постачається на умовах DDP- склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами.
Договір вважається виконаним при умові постачання не менше 99 % продукції (п. 5.5 договору).
Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 р., а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).
Відповідно до умов рознарядки (додаток №12.1 до Договору) сторони погодили поставку палива дизельного ДП-Арк-Євро5-В0 або еквівалент за ДСТУ 7688:2015 здійснити в об`ємах 2000 тонн у строк до 30.03.2018 р. та 1500 тонн у строк до 30.04.2018 р. включно отримувачу (військова частина) А2678, станція призначення Куликів, Львівська обл., код станції 372209, код отримувача 1103, поштова адреса 79025, м. Львів, вул. Левандівська, 5, в/ч А2678 (адреса відділу зберігання пального 80363, Львівська обл., Жовквівський р-н., смт. Куликів, в/чА2678) (а.с. 37).
Відповідно до умов п. 11.1.1-11.1.3 Договору замовник зобов`язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань не менше 99 % від загального обсягу за договором та відповідної якості. Підставою для повернення забезпечення виконання цього договору є виконання позивачем всіх умов договору у визначені строки (терміни). Якщо будуть мати місце порушення щодо виконання умов цього договору або поставлено продукції менше 99 % від загального обсягу та/або буде здійснено постачання продукції неналежної якості, забезпечення виконання договору не повертається.
Виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором забезпечене виданою Акціонерним товариством "Банк Альянс" банківською гарантією № 401-18/23 від 05.03. 2018 р. на суму 5508930 грн. Строк дії гарантії встановлений до 30.01.2019 р., зі змісту якої слідує, що банк зобов`язався безвідклично та безумовно виплатити відповідачу будь-яку суму, що не перевищує 5508930 грн. протягом 5-ти банківських днів після одержання письмової вимоги відповідача із твердженням про те, що позивач частково або повністю не виконав своїх зобов`язань щодо кількості, якості та строків постачання товару відповідно до умов Договору (а.с. 26)
Вказана гарантія видана відповідно до Генерального договору про надання гарантій № 401-18 від 23 січня 2018 р., який регулює взаємовідносини між позивачем, як принципалом та Акціонерним товариством "Банк Альянс" (далі - третя особа), як бенефіціаром щодо надання банком на підставі заяви принципала гарантій на користь бенефіціара для забезпечення виконання принципалом зобов`язань (а.с. 97-106).
Наявними у матеріалах справи копіями залізничних накладних підтверджується поставка позивачем відповідачу залізничним транспортом товару за укладеним договором, а саме: за накладною №34081067 від 12.03.2018 р. 123340 (а.с. 9-11, 137-139), №34141283 від 17.03.2018 р. 244200 (а.с. 12-14, 143-145), №3397717 віл 03.03.2018 748852 (а.с. 15-17, 131-133), №34075978 від 12.03.2018 721630 (а.с. 18-20, 134-136), №34079723 від 12.03.2018 113776 (а.с. 21-23, 140-142), №34168898 від 20.03.2018 55300 (а.с. 24, 146), №34383028 від 28.04.2018 701850 (а.с. 25, 118, 147-149), №34699520 від 29.04.2018 р. 740150 (а.с. 27, 117, 150-151).
При цьому, зі змісту залізничних накладних №34383028 та №34699520 слідує, що цистерни з паливом були відвантажені відповідно 28 та 29 квітня 2018 року, а прибули на станцію призначення Куликів Львівської залізниці тільки 02.05.2018 р.
04 червня 2018 року позивачем отримано вимогу відповідача від 30.05.2016 №286/6/2910, перерахувати 5508930,00 грн. з огляду наявність банківської гарантії №401-18/23 та порушення на думку відповідача позивачем забезпеченого за нею зобов`язання за договором щодо поставки продукції у кількості 1435,415 тонн за договором в термін до 30.04.2018 (включно) (а.с. 28-29).
Листом б/н б/д з огляду на отримання від Міністерства оборони України вимоги про сплату за гарантією АТ "Банк Альянс" просив позивача перерахувати кошти для покриття можливих витрат за гарантією у сумі 5508930 грн. за визначеним у цьому листі реквізитами (а.с. 40).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не повернуто одержаного забезпечення (банківської гарантії) після належного виконання позивачем умов договору поставки.
Апеляційної скаргу мотивовано тим, що на думку відповідача позивачем не виконано зобов`язання з поставки продукції у визначений договором строк (по 30.04.2018) з посиланням на те, що актами приймання-передачі 19-22 підтверджується поставка пального у кількості 1435,415 тон лише 02.05.2018, 04.05.2018, 05.05.2018. На думку апелянта судом не досліджено умови спірного договору, а саме п.11.1.3, а відповідно і не враховано того, що оскільки позивачем поставлено менше 99% від загального обсягу, забезпечення виконання договору - не повертається. Заперечуючи висновок суду першої інстанції щодо повного виконання у встановлений строк умов договору, апелянт посилається на акти 19-22 та накладну 34699520.
Також апелянт зазначає про відсутність підстав для застосування розпорядження КМУ № 1-р від 11.01.2018 з посиланням на те, що воно носить рекомендаційний характер та зазначає про безпідставність заявлених вимог, оскільки умови договору щодо поставки 99 % від загального обсягу продукції позивачем виконані несвоєчасно.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, у відзиві на неї позивач зазначає, що ним виконано у визначений договором строк, визначені у ньому умови щодо поставки товару. На підтвердження виконання зобов`язань з поставки товару обсягом 2000 тонн, позивач посилається на датовані у період з 03.03.2018 по 20.03.2018 накладні та обсягу 1435,415 накладними 34693028 від 28.04.2018 у якій міститься відмітка про прибуття 02.05.2018 та 34693020 від 29.04.2018 у якій міститься відмітка про прибуття 02.05.2018, що на думку позивача підтверджує поставку позивачу 100% визначеного умовами поставки обсягу.
З`ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 560 ЦК України).
Статтею 561 ЦК України визначено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.
За змістом ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Між сторонами у справі відсутні розбіжності щодо факту належного виконання позивачем зобов`язання з поставки відповідачу партії палива в об`ємі 2000 т у визначений договором строк до 30 березня 2018 р.
Спір між ними виник щодо виконанням позивачем обов`язку з поставки партії палива в об`ємі до 1500 т до 30 квітня 2018 р.
Виходячи з поняття умов поставки DDP відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, положень ст. 46 Статуту залізниць та змісту погодженої сторонами рознарядки, згідно якої поставку передбачено здійснювати залізничним транспортом, моментом виконання обов`язку позивача як постачальника передати товар є надання нерозвантаженого товару у розпорядження призначеної відповідачем особи (в/ч 2678) на прибулому транспортному засобі, на залізничній станції призначення.
Поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями залізничних накладних підтверджується, що поставка указаного обсягу товару за договором здійснювалася позивачем залізничним транспортом на підставі накладних №№ 34693028 від 28 квітня 2018 р., 34699520 від 29 квітня 2018 р., згідно з якими позивач передав відповідачем 1435,415 т палива. Згідно розділу 5 Правил перевезення вантажів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції 24 листопада 2000 року за № 865/5086) : «1.1. Залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: 1.1.1. У разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками 1 доба на кожні повні та неповні 320 км».
Згідно даних залізничних накладних «відстань перевезення км. 446». Отже вантаж повинен був доставлений залізницею відповідно в межах строку поставки визначеного договором.
Вказане свідчить про те, що позивачем виконано обов`язок з відправки товару зі станції Коростень у строк визначений договором.
Зі змісту указаних залізничних накладних слідує, що цистерни з указаним паливом прибули на станцію призначення Куликів Львівської залізниці 02.05.2018 р.
Обов`язок передати спірну партію товару за договором був виконаний позивачем тільки 02.05.2018 р. з вини залізниці.
Та обставина, що розвантаження товару було здійснене покупцем після вказаної дати не свідчить про прострочення продавця, тому доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими.
Колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача про порушення позивачем строку поставки товару, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).
Згідно з положеннями ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1-р від 11 січня 2018 р. "Про перенесення робочих днів у 2018 році" з метою забезпечення раціонального використання робочого часу і створення сприятливих умов для святкування, зокрема, 1 травня дня праці, рекомендовано керівникам підприємств, установ та організацій для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2018 році в порядку та умовах, визначених законодавством, робочий день з понеділка 30 квітня на суботу 5 травня 2018 року (а.с. 167).
Наказом № 28/02 від 28 лютого 2018 р. "Про перенесення робочих днів ТОВ "Фірма "Фідея" позивач, на виконання вищевказаного рішення Уряду, з метою створення сприятливих умов для святкування у 2018 році 1 травня дня праці, раціонального використання робочого часу працівників ТОВ "Фірма "Фідея" скористався наданим йому правом та переніс робочий день з понеділка 30.04.2018 на суботу 05.05.2018 (а.с. 96).
Відповідно ч. 1 ст. 73 Кодексу законів про працю України, встановлено святкові дні і, зокрема, 1 травня День праці.
Отже, визначений договором строк поставки 30.04.2018 р. був вихідним днем, наступний з ним 01.05.2018 р. святковим та неробочим днем.
Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Таким чином, днем закінчення строку поставки за договором є перший робочий день 02.05.2018 р., а виконання у цей день позивачем свого обов`язку є належним.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки останній день, у який мала бути поставлена продукція за Договором (30.04.2018) є вихідним днем згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 1-р та наказу позивача № 28/02 від 28.02.2018, а 01.05.2018 святковим днем згідно ст. 73 Кодексу законів про працю України, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України наступний після нього робочий день 02.05.2018 є останнім днем виконання обов`язку з поставки товару.
Отже, враховуючи, що спірна продукції позивачем відповідачу була поставлена у повному обсязі в межах дії договору, що підтверджується вищезгаданими актами, і строк виконання обов`язку по поставці продукції позивачем прострочений не був, відповідач мав обов`язок повернути банківську гарантію, видану третьою особою не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань тобто, після підписання сторонами відповідних актів.
Докази виконання вказаного обов`язку відповідачем в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи що, підстави для утримання відповідачем одержаного забезпечення виконання зобов`язання відсутні, то позов про повернення гарантії відповідно до вимог ст.ст. 16, 622 ЦК України підлягає задоволенню.
Щодо посилань відповідача на те, що розпорядження Кабінету Міністрів України № 1-р від 11.01.2018 "Про перенесення робочих днів у 2018 році" носить не обов`язковий, а рекомендаційний характер, колегія суддів зазначає про те, що вказане розпорядження встановлює право позивача на перенесення робочих днів, яким він скористався, що не є порушенням вимог закону, а дата укладення Договору в такому випадку не має жодного значення.
Крім того враховуючи положення п. 5.1 Договору з урахуванням Додатку №12.1 до договору, колегія суддів зазначає про безпідставність посилань апелянта на Акти приймання-передачі, якими засвідчено момент приймання товару за кількістю.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі № 910/7269/18 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі № 910/7269/18 задоволенню не підлягає.
Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі № 910/7269/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 вересня 2018 року у справі №910/7269/18 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Міністерство оборони України.
4. Справу №910/7269/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун

Дата складення повного тексту 15.01.2019 р.