ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2019 р.' м. Львів Справа №921/446/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів Н.М. Кравчук

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

представники учасників судового процесу в судове засідання не зявилися,

розглянувши апеляційну скаргу компанії ОСОБА_2 о.о. (Beltrade Sp. Z o.o.) від 09.11.2018

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2018 про відмову у задоволенні клопотання компанії ОСОБА_2 о.о. (Beltrade Sp. Z o.o.) про забезпечення позову

у справі №921/446/18 (суддя Чопко Ю.О.)

за позовом: компанії ОСОБА_2 о.о. (Beltrade Sp. Z o.o.), м. Варшава, Польща

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Модуль інжиніринг технолоджі продакшн, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Саюз, м. Тернопіль

про: стягнення 125 561,76 євро заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року компанія ОСОБА_2 о.о. звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТОВ «Модуль інжиніринг технолоджі продакшн»(далі ТОВ «Модуль ІТП») про стягнення 121 073,74євро заборгованості за контрактом від 17.10.2016 №1710/2016, що згідно з офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України, становить 3 916 481,23грн, та 3% річних в сумі 145 178,06грн.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову від 26.10.2018, в якій просив на підставі ст. ст. 136, 137 ГПК України з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, які належать ТОВ «Модуль ІТП» та знаходяться на поточних рахунках в межах суми позову у розмірі 125 561,76 євро або у розмірі 4 061 659,29грн, що є еквівалентом розміру суми позову згідно з офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України, станом на дату подання заяви.

Заява обгрунтована тим, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2018 у справі №921/197/18 присуджено до стягнення з ТОВ «Саюз» (третьої особи у даній справі) на користь компанії ОСОБА_2 о.о. (позивача у даній справі)- 124 073,74євро заборгованості за контрактом від 17.10.2016 №1710/2016, 94 175,44грн 3% річних та 59 086,56грн судового збору. Позивач вказує, що ТОВ «Саюз» ухиляється від виконання вказаного рішення шляхом зловживання процесуальними правами (подання апеляційної скарги на рішення від 23.07.2018 у справі №921/197/18, яка в подальшому повернена ухвалою апеляційного суду від 16.10.2018). Також вказує, що починаючи з 2017 року ТОВ «Саюз» (третя особа) поступово та планомірно припиняє свою господарську діяльність, що підтверджується масовим звільненням працівників третьої особи 30.10.2017 та їх прийняття на роботу до відповідача наступного дня, зменшенням задекларованого обсягу прибутку підприємства за 2017 рік, припиненням кредитних договорів від 25.11.2013 №13/К та від 25.11.2016 №20/2016 та договорів іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами .

Позивач стверджує, що правонаступником ТОВ «Саюз» (третьої особи у даній справі) є ТОВ «Модуль ІТП» (відповідач у даній справі), який прийняв на себе кредитні зобовязання третьої особи, у звязку з чим позивач звертається до суду з позовом до ТОВ «Модуль ІТП» про стягнення заборгованості за контрактом від 17.10.2016 №1710/2016. Зазначає, що відповідач та третя особа є повязаними юридичними особами, оскільки їх засновниками є рідні брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, керівником товариств є одна і та ж особа ОСОБА_4, відтак відповідач володіє інформацією щодо невиконаного третьою особою судового рішення у справі №921/197/18. Наведені обставини, на думку позивача, дають підстави вважати, що відповідач, як правонаступник третьої особи, також ухилятиметься від виконання рішення у даній справі, тому забезпечення позову є необхідним.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2018 у справі №921/446/18 відмовлено у задоволенні заяви компанії ОСОБА_2 о.о. (Beltrade Sp. Z o.o.) про забезпечення позову.

Ухвала мотивована положеннями ст.ст. 136, 137 ГПК України та постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2001 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову». Суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви позивача про забезпечення позову та вказав, що на даній стадії судового процесу відсутні достатні підстави для її задоволення.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку, просить скасувати ухвалу та задоволити його заяву про забезпечення позову.

Позивач вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги його доводи про повязаність відповідача з третьою особою, яка вчиняє дії щодо «очищення активів» підприємства, що призводить до невиконання рішення суду. Відтак вважає, що відповідач теж буде ухилятися від здійснення будь-яких дій щодо вирішення спору з позивачем, у звязку з чим вказує про наявність підстав для забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вказує, що на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2017 у справі №921/197/18 ТОВ «Саюз» сплатило частину заборгованості в сумі 4 500євро, 94 174,44грн 3% річних та 59086,56 судового збору. Крім того, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2018 у справі №921/197/18 розстрочено виконання вказаного рішення до 23.07.2019 шляхом сплати щомісячно по 13 452,64євро, на виконання якої ТОВ «Саюз» вже сплатило 13 452,64євро. Зазначає, що ТОВ «Саюз» не ліквідовано, воно не припинило своєї діяльності, а лише реорганізовано. ТОВ «Модуль ІТП» утворено шляхом виділу з ТОВ «Саюз», тому несе субсидіарну відповідальність лише за зобовязаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до нього, однак, зобовязання у даному спорі до відповідача не переходили.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа також просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, зокрема, що ТОВ «Саюз» не відмовляється задовольнити вимоги компанії ОСОБА_2 о.о., а лише констатує факт виникнення заборгованості через поставку неякісних комплектуючих за укладеним валютним контрактом. Вважає, що звернення компанії ОСОБА_2 о.о. з повторними позовними вимогами є зловживанням процесуальними правами.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №921/446/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено розгляд справи на 26.12.2018.

У судове засідання 26.12.2018 учасники судового процесу не забезпечили явки своїх представників, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами1 та 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 вказаної статті).

Верховний Суд у постановах від 31.10.2018 у справі №910/4013/18 та від 26.11.2018 у справі № 904/2925/18 вказав, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заява позивача про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ «Саюз»(третя особи) , з якої присуджено до стягнення рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2018 у справі №921/197/18 на користь компанії ОСОБА_2 о.о. (позивача у даній справі) 124 073,74євро заборгованості за контрактом від 17.10.2016 №1710/2016, 94 175,44грн 3% річних та 59 086,56грн судового збору, ухиляється від виконання цього рішення. Оскільки відповідач (ТОВ «Модуль ІТП») є правонаступником ТОВ «Саюз» (третьої особи), який прийняв на себе зобовязання третьої особи, то позивач звертається до нього з позовом про стягнення тієї ж заборгованості, яка вже стягнена з ТОВ «Саюз» рішенням суду у справі №921/197/18. При цьому позивач вважає, що відповідач, як правонаступник третьої особи, також буде ухилятися від виконання рішення у даній справі, тому просив вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ «Модуль ІТП» та знаходяться на поточних рахунках в межах суми позову .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Саюз» ( третя особа) не ліквідоване, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо перебування ТОВ «Саюз» у процесі припинення. ТОВ «Модуль ІТП»( відповідач) створене шляхом виділу із ТОВ «Саюз». Докази на підтвердження того, що до ТОВ «Модуль ІТП»( відповідача) перейшли зобовязання ТОВ «Саюз» щодо сплати заборгованості, присудженої до стягнення рішенням суду у справі №921/197/18, суду не надані.

Крім того, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2018 у справі №921/197/18 за заявою ТОВ «Саюз» розстрочено виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2018 у справі №921/197/18 шляхом сплати залишку боргу в сумі 121073,74 євро, що становить за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України, 3 707 144,74грн, наступним чином:

- до 30.11.2018 року - 13452,64 євро;

- до 31.12.2018 року - 13452,64 євро;

- до 31.01.2019 року - 13452,64 євро;

- до 28.02.2019 року - 13452,64 євро;

- до 31.03.2019 року - 13452,64 євро;

- до 30.04.2019 року - 13452,64 євро;

- до 31.05.2019 року - 13452,64 євро;

- до 30.06.2019 року - 13452,64 євро;

- до 23.07.2019 року - 13452,62 євро.

В ухвалі також вказано, що після прийняття рішення від 23.07.2018 у даній справі, ТОВ "Саюз" сплалило 3000 євро боргу, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні.

Названі обставини свідчать про необґрунтованість доводів позивача, викладених в заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі. Більше того, його доводи щодо необхідності забезпечення позову, базуються не на фактичних обставинах, а на припущеннях про можливе ухилення відповідача, як правонаступника третьої особи, від виконання рішення у даній справі. При цьому позивач не навів і не подав жодних доказів на підтвердження того , що відповідач дійсно є правонаступником третьої особи щодо зобовязань, які є предметом даного спору, та доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання таких зобов'язань.

На підставі викладеного апеляційний відхиляє доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову правомірною.

Відповідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали та для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Датою ухвалення даної постанови, ухваленої за відсутності представників сторін, відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України є дата складання повного тексту постанови.

Керуючись ст.ст. 86,129, 136, 137, 240, 252, 255, 269, 270,275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Господарського суду Тернопільської області від 01.11.2018 у справі №921/446/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд ухвли апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статтями 286-289 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 04.01.2019.

Головуючий (суддя-доповідач): М.І. Хабіб

Судді: Н.М. Кравчук

ОСОБА_1