РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м.Харків Справа № 913/562/18

Провадження №14/913/562/18

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Лісовицького Є.А.

за участю секретаря судового засідання Рвачова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ

до відповідача-1 Фізичної особи - підприємця Лисицького Андрія Миколайовича, АДРЕСА_1

відповідача-2 ОСОБА_2, м. Луганськ

про стягнення 103948 грн. 28 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з Фізичної особи - підприємця Лисицького Андрія Миколайовича (далі - відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-2) заборгованість за кредитним договором № МСБ-27 від 20.09.2013 в сумі 103948 грн. 28 коп., з яких:

- 1830 грн. 87 коп. - заборгованість по кредиту строкова;

- 89282 грн. 01 коп. - заборгованість по кредиту прострочена;

- 12835 грн. 40 коп. - заборгованість по процентах прострочена.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2013 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Банк, Кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Лисицьким Андрієм Миколайовичем (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № МСБ-27 на виконання умов якого Банком було надано Позичальнику кредитні кошти в сумі 109864 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку №724.980 з 20.09.2013 по 28.08.2018.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком, відповідачем-1 та ОСОБА_2 (далі - Поручитель) 20.09.2013 укладено Договір поруки №МСБ-27/П, за умовами якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання Позичальником зобов'язань по кредитному договору № МСБ-27 від 20.09.2013, укладеному Банком з Позичальником, та несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання зобов'язань по Кредитному договору.

Оскільки відповідач-1 порушив виконання взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, зокрема, не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування, кінцевий строк для сплати яких сплив, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість за кредитним договором № МСБ-27 від 20.09.2013 у сумі 103948 грн. 28 коп., з яких: 1830 грн. 87 коп. - заборгованість по кредиту строкова; 89282 грн. 01 коп. - заборгованість по кредиту прострочена; 12835 грн. 40 коп. - заборгованість по процентах прострочена.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.11.2018 відкрито провадження у справі №913/562/18. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.12.2018 у справі №913/562/18 відкладено підготовче засідання на 03.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2019.

Сторони правом на участь своїх повноважних представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.09.2013 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (банк) та Фізичною особою - підприємцем Лисицьким Андрієм Миколайовичем укладено кредитний договір №МСБ-27.

Відповідно до п.1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 109864 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п.1.3 цього договору, у розмірі 16,5 % річних.

Кредит надається з 20.09.2013 по 19.09.2018 (п.1.3.1 кредитного договору).

Відповідно до п.3.3 договору нарахування процентів по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п.1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами. Проценти нараховуються банком щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту по день, що передує дню погашення кредиту.

Проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п.1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору на рахунок (п.3.4 договору).

За користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 21,5 % річних (п.3.7 кредитного договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.9.13 кредитного договору).

У Додатку №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення кредиту.

20.09.2013 у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МСБ-27 від 20.09.2013, між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (Кредитор), Фізичною особою - підприємцем Лисицьким Андрієм Миколайовичем (позичальник) та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено договір поруки №МСБ-27/П.

За умовами п.1.1. договору поруки, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №МСБ-27 від 20.09.2013, згідно якого позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 19.09.2018, зокрема, повернути кредит у розмірі 109864 грн. 00 коп., сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги та відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору (п.п.5.1 - 5.2 договору).

Оскільки відповідачем (боржником), в добровільному порядку грошові кошти за кредитним договором повернуті не були, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в розмірі 91112 грн. 88 коп. та заборгованість по процентах в розмірі 12835 грн. 40 коп.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами кредитного договору №МСБ -27 від 20.09.2013, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору позики та кредиту.

Загальні положення, зокрема про позику та кредит визначені главою 71 ЦК України.

За правилами ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлені наслідки порушення договору позичальником. Згідно частини 2 цієї статті, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст.1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт видачі позивачем відповідачеві-1 грошових коштів за кредитним договором №МСБ-27 від 20.09.2013 підтверджується випискою по особовому рахунку з 20.09.2013 по 28.08.2018.

Відповідач-1 у строк, визначений договором та додатком №1 ("Графік погашення кредиту"), своєчасно кредитні платежі не сплачував, у кінцеву дату повернення кредиту - 19.09.2018, його не повернув, внаслідок чого за ним виникла заборгованість з погашення кредиту станом на 28.08.2018 в сумі 91112 грн. 88 коп. Заборгованість по процентах, нарахованих на суму простроченої заборгованості за період з 01.08.2014 по 30.04.2015 складає 12835 грн. 40 коп.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок простроченої заборгованості з повернення кредиту та по процентам за користування ним, вважає його обґрунтованим, зробленим у відповідності до діючого законодавства та умов кредитного договору.

Позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого кредиту, процентів за користування ним підтверджені документально, не спростовані відповідачем-1 і підлягають задоволенню.

Відповідач-1 не заперечив наявність вказаної заборгованості та не надав доказів її оплати на час розгляду справи.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача - 2 заборгованості, суд зазначає наступне.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України).

Договір поруки є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, тому виходячи із загальних засад цивільного законодавства і господарського судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України від 21.05.2012 р. у справі №6-20цс11.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 5.1 Договору поруки визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Також, сторони договору поруки в п.п.5.2. - 5.4. договору узгодили, що порука також припиняється:

- якщо кредитор протягом 3 (трьох) років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя;

- якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки;

- в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручався за нового позичальника;

- якщо після настання строку виконання зобов'зання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позичальником або поручителем.

Таким чином, сторонами в межах чинного законодавства України було погоджено випадок припинення поруки за Договором - якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з Графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати 5 числа кожного місяця (в період з 05.10.2013 по 19.09.2018), тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України починається обрахування встановленого частиною ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Матеріалами справи підтверджено, що боржником було прострочено сплату чергового щомісячного платежу 1831 грн. 07 коп. за липень 2014, тому починаючи з 06.08.2014 несплачена заборгованість вважається простроченою.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.12.2015 р. у справі № 6-436цс15, з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

Однак, позивач з позовними вимогами звернувся до поручителя лише 08.11.2018, про що свідчить відмітка пошти на поштовому конверті, тобто вимога про сплату заборгованості за кредитним договором до поручителя була заявлена вже після спливу трирічного строку, встановленого п. 5.2. договору поруки, відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України від дня настання строку виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що зазначене зобов'язання відповідача, як поручителя, припинилося.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судовий збір покладається відповідача-1 згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 165, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до Фізичної особи - підприємця Лисицького Андрія Миколайовича та ОСОБА_2 про стягнення 103948 грн 28 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лисицького Андрія Миколайовича (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул.Єреванська, 1, ) заборгованість по кредиту у сумі 91112 грн. 88 коп., заборгованість по процентах у сумі 12835 грн. 40 коп., судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення 103948 грн. 28 коп. відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено - 17 січня 2019 року.

Суддя Є.А.Лісовицький