РІШЕННЯ

14 січня 2019 року м. Харків Справа №913/530/18

Провадження №14/913/530/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1382237 грн. 55 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, адвокат, посвідчення адвоката України № 1921 від 31.10.2017, довіреність №14-216 від 22.11.2018;

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (далі відповідач) заборгованість за договором постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 в загальній сумі 1382237 грн. 55 коп., з яких:

- 665310 грн. 63 коп. - пеня;

- 204795 грн. 55 коп. - 3% річних;

- 512131 грн. 37 коп. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 в частині оплати отриманого природного газу, у звязку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 665 310 грн. 63 коп., 3% річних в сумі 204795 грн. 55 коп., інфляційні втрати в сумі 512 131 грн. 37 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.11.2018 відкрито провадження у справі №913/530/18. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 26.11.2018 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.11.2018 відкладено підготовче засідання на 17.12.2018 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.12.2018 у справі №913/530/18 відкладено підготовче провадження на 03.01.2019 об 11 год. 05 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.01.2019 закрито підготовче провадження №913/530/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2019 о 10 год. 30 хв.

В судове засідання 14.01.2019 прибув повноважний представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

Відповідач правом на участь свого представника в судовому засіданні 14.01.2019 не скористався

У відзиві на позовну заяву №10-1000 від 20.11.2018 відповідач зазначив, що проти позову заперечує, посилаючись на те, що заборгованість в сумі 86 202 770,28 грн. за договором № 1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 за спожитий природний газ, окрім перерахування коштів із спеціального рахунку, була погашена шляхом проведення взаєморозрахунків, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Постанова КМУ №20).

Так, пунктом 1 Постанови КМУ №20 передбачено, що Порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло -, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг.

Відтак, 17.11.2016 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №2796 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (зі змінами).

Пунктом 2.7. Спільного протокольного рішення №2796 від 17.11.2016 передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 4 180 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 696 666,67 грн., за природний газ за жовтень 2016 року, згідно умов договору від 30.09.2016 року № 1666/1617-ТЕ-20 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за жовтень 2016 року, згідно з договором від 30.09.2016 року № 1666/1617-ТЕ-20, у т.ч. ПДВ 696 666,67 грн.».

На виконання вказаного Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків №2796 від 17.11.2016 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, відповідачем за платіжним дорученням №11 від 27.12.2016 перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» кошти в розмірі 4 180 000,00 грн.

Також, 17.11.2016 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №2797, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 370 000,00 грн., за природний газ за жовтень 2016 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №10 від 27.12.2016 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 200 000,00 грн.

17.01.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №228, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти 18 852 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3142 000,00 грн., за природний газ за листопад грудень 2016 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №1 від 30.01.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 18 852 000,00 грн.

16.02.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №1044, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 14 256 300,00 грн., у тому числі: за природний газ за грудень 2016 року - 4 592 972,56 грн. та 9 663 327,44 грн. за природний газ за січень 2017 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №3 від 28.02.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 14 256 300,00 грн.

В той же час, 16.02.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №1045, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 5 000 000,00 грн. за природний газ за січень 2017 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №4 від 28.02.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 5 000 000,00 грн.

14.03.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №1551, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 6 439 000,00 грн. за природний газ за лютий 2017 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №7 від 12.04.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 6 439 000,00 грн.

13.07.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №3027, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 500 000,00 грн. за природний газ за березень 2017 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №15 від 20.12.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 500 000,00 грн.

В той же час, 13.07.2017 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було укладено Спільне протокольне рішення №3028, відповідно до умов якого, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 300 000,00 грн. за природний газ за березень 2017 року.

На виконання умов вказаного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №16 від 20.12.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 300 000,00 грн.

Відповідач звертає увагу, що відповідно до вище укладених Спільних протокольних рішень у період листопад 2016 липень 2017 останнім було сплачено за спожитий природний газ за договором №1666/1671-ТЕ-20 від 30.09.2016 суму в розмірі 55 747 300,00 грн.

Крім того, відповідач зазначає, що у період грудень 2016 - вересень 2017 останнім з рахунку із спеціальним режимом використання перераховано на рахунок позивача кошти за спожитий природний газ в розмірі 30 455 470,28 грн. Таким чином, вартість спожитого природного газу за договором сплачена відповідачем у повному обсязі в сумі 86 202 770,28 грн.

Отже, підписання між сторонами спору спільних протокольних рішень і виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема, шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. З огляду на викладене відповідач вважає, що строки виконання грошових зобовязань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору, змінились.

Позивач на адресу суду надіслав відповідь на відзив №14/4-549 від 28.12.2018, в якій зазначив, що умовами договору №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 питання розрахунків за отриманий газ регулюються наступним чином.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Позивач, посилаючись на приписи ст. ст. 173 175, 193 Господарського кодексу України, 11, 509, 526, 530, 655 Цивільного кодексу України, вважає, що позиція відповідача стосовно того, що у нього відсутні зобовязання щодо нарахованих сум санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних у звязку з відсутністю у нього вини, не відповідають обставинам даної справи.

Крім того, відповідачем не було обгрунтовано на підставі чого вимоги позивача не підлягають задоволенню, є лише посилання на положення Постанови Кабінету Міністрів України № 20, положення спірного договору, посилання на Спільні протокольні рішення, які були підписані, як зі сторони позивача так і відповідача.

Позивач також зазначив, що він не заперечує факт підписання вказаних спільних протокольних рішень та відображає їх у своїх розрахунках, а також враховує їх при нарахуванні пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Щодо здійснення оплат із рахунків зі спеціальним режимом використання позивач зазначив, що категорично не погоджується з таким твердженням відповідача та вважає що воно не відповідає умовам договору укладеному між сторонами.

Так п. 6.2 Договору встановлює, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

У будь якому випадку, споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1 договору.

Таким чином, у разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов'язується здійснити дії щодо оплати заборгованості зі свого поточного рахунку.

Таким чином, умови договору, а саме п. 6.2 прямо встановлює, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків з позивачем лише рахунками з спеціальним режимом використання.

На думку позивача, відповідач дійшов хибного висновку, що був позбавлений можливості розрахуватись за поставлений позивачем природний газ.

З огляду на викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Постачальник) та ОСОБА_1 підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (далі - Споживач) 30.09.2016 укладено договір постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ до 16200,00 тис. куб. метрів.

Згідно п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4. Договору).

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 86 202 770 грн. 28 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016, від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1. Договору).

Згідно п. 6.2. Договору, оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 19 1 Закону України «Про теплопостачання»;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 19 1 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1. Договору).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В пункті 6.1. Договору сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за поставлений йому на підставі договору постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 природний газ на загальну суму 86 202 770 грн. 28 коп. розрахувався в повному обсязі.

Проте, у звязку з тим, що відповідач здійснював оплату за поставлений газ з порушенням встановленого в договорі строку, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 665 310 грн. 63 коп., 3% річних в сумі 204795 грн. 55 коп. та інфляційні втрати в сумі 512 131 грн. 37 коп.

Відповідач проти позову заперечує з огляду на те, що вартість за поставлений природний газ ним сплачено в повному обсязі, а строк виконання грошових зобовязань з оплати за поставлений природний газ змінився з урахуванням підписаних спільних протокольних рішень.

Суд не погоджується з доводами відповідача, стосовно того, що строк виконання грошових зобовязань з оплати за поставлений природний газ, який передбачений у договорі, змінився у звязку з підписанням спільних протокольних рішень, з огляду на наступне.

Дійсно, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Луганській області, Департаментом фінансів Луганської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Сєвєродонецької міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» укладено низку Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу газу (далі Спільні протокольні рішення).

Так, відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №2796 від 17.11.2016, відповідач перераховує позивачу кошти у сумі 4 180 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 696 666,67 грн., за природний газ за жовтень 2016 року, згідно з договором від 30.09.2016 р. №1666/1617-ТЕ-20 із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за жовтень 2016 року, договір від 30.09.2016 р. №1666/1617-ТЕ-20, у тому числі ПДВ 696 666,67 грн.».

На виконання вказаного Спільного протокольного рішення та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, відповідачем за платіжним дорученням №11 від 27.12.2016 перераховано на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 4 180 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №2797 від 17.11.2016, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 220 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 370 000,00 грн., за природний газ за жовтень 2016 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №10 від 27.12.2016 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 220 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №228 від 17.01.2017, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти 18 852 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3142000,00 грн., за природний газ за листопад грудень 2016 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №1 від 30.01.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 18 852 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №1044 від 16.02.2017, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 14 256 300,00 грн., у тому числі ПДВ 2376050,00 грн., за природний газ за грудень 2016 року - 4592972,56 грн. та 9663327,44 грн. за природний газ за січень 2017 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №3 від 28.02.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 14 256 300,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №1045 від 16.02.2017, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 5 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ 833333,00 грн., за природний газ за січень 2017 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №4 від 28.02.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 5 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №1551 від 14.03.2017, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 6 439 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1073166,67 грн., за природний газ за лютий 2017 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №7 від 12.04.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 6 439 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №3027 від 13.07.2017 відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 500 000,00 грн., у тому числі ПДВ 416666,67 грн., за природний газ за березень 2017 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №15 від 20.12.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Спільного протокольного рішення №3028 від 13.07.2017, відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 300 000,00 грн. за природний газ за березень 2017 року.

На виконання умов вказаного Спільного протокольного рішення, відповідач відповідно до платіжного доручення №16 від 20.12.2017 перерахував на розрахунковий рахунок позивача кошти в розмірі 2 300 000,00 грн.

Таким чином, на виконання вищезазначених Спільних протокольних рішень відповідачем було сплачено позивачу за спожитий природний газ за договором №1666/1671-ТЕ-20 від 30.09.2016 в загальній сумі 55 747 300,00 грн.

Крім того, відповідачем у період грудень 2016 - вересень 2017 року з рахунку із спеціальним режимом використання перераховано на рахунок позивача кошти за спожитий природний газ в розмірі 30 455 470,28 грн.

Отже, вартість спожитого природного газу за договором сплачена відповідачем у повному обсязі в сумі 86 202 770,28 грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами у даній справі.

Суд звертає увагу, що в розділі 6 Договору постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 сторони визначили порядок та умови проведення розрахунків за поставлений природний газ.

Порядок внесення змін до договору визначено в пункті 11.3. Договору, відповідно до якого сторони погодили:

1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору;

2) сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором;

3) договір про організацію взаєморозрахунків не вносить зміни до цього Договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору;

4) будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 11 січня 2005 року №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами:

не можуть бути використані для внесення змін до цього договору;

можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Крім того, зі змісту п. 6.1. Договору вбачається, що Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

З наведеного вбачається, що при укладанні договору постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 сторони домовились, що будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 11 січня 2005 року №20 по-перше: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору, отже не змінюють строків та умов розрахунків за цим договором; по-друге: можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

29.11.2016 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору постачання природного газу від 30 вересня 2016 року №1666/1617-ТЕ-20, якою внесені зміни в п. 2.1. статті 2 «Кількість та фізико-хімічні показники газу» Договору, а саме змінено обсяг поставленого природного газу з 16200,00 до 16913,750 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями.

Решта умов договору залишилась незмінною і обовязковою для виконання сторонами.

23.01.2017 сторони уклади додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 30 вересня 2016 року №1666/1617-ТЕ-20, відповідно до якої доповнено розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.3, яким передбачено, що необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно. Внесені також зміни в пункти 2.3, 2.4. та 2.5. розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники газу», в пункт 3.3 розділу 3 «Порядок та умови передачі природного газу», доповнено пунктом 7.1. розділу 7 «Права та обовязки сторін» пунктом 5, викладено підпункти 3) 4) та 5 пункту 7.4. розділу 7 «Права та обовязки сторін» та підпункт 1) пункту 11.3 розділу 11 «Інші умови» в іншій редакції, а також додано до розділу 11 «Інші умови» пункт 11.9.

Решта умов договору залишилась незмінною і обовязковою для виконання

Таким чином, зміни внесені Додатковими угодами №1 від 29.11.2016 та №2 від 23.01.2017 до договору постачання природного газу №1666/1617-ТЕ-20 від 30.09.2016 не стосувались строків та умов розрахунків за цим договором.

Враховуючи, що відповідач здійснював оплату за поставлений газ з порушенням встановленого в договорі строку, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно приписів ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору, відповідач зобовязується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Крім того, в пункті 8.3. Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обовязку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено позивачем у відповідності до вимог статті 232 Господарського кодексу України, та з наступного дня, від дня прострочення основного зобовязання.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 665310 грн. 63 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з тим, що відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобовязаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 512131 грн. 37 коп.

Що стосується нарахованих 3% річних, то приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 204 795 грн. 55 коп.

Позовні вимоги про стягнення цих сум підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 20734 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» про стягнення 1382237 грн. 55 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (93412, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 9-А, ідентифікаційний код 13405551) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в сумі 665310 грн. 63 коп., 3% річних в сумі 204795 грн. 55 коп., інфляційні втрати в сумі 512131 грн. 37 коп., витрати на сплачений судовий збір в сумі 20734 грн. 00 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 21 січня 2019 року.

Суддя Є.А. Лісовицький