Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/862/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,ордер серія КВ №063424

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП" Стан-Комплект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд"

про стягнення 428 426,24 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 359 840,97 грн. заборгованості за поставлений товар відповідно до договору № 17-30/05/18 від 30.05.2018, 2 557,52 грн. 3% річних, 30 043,66 грн. пені та 35 984,09 грн. штрафу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2018 між сторонами був укладений договір № 17-30/05/18, відповідно до якого позивач поставив відповідачу товар, за який останній розрахунок належним чином не провів, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19.11.2018 позивач надав суду розрахунок позовних вимог згідно якого основна сума заборгованості становить 359 840,97 грн, 3% річних - 2 557,52 грн, пеня - 30 043,66 грн, штраф - 35 984,09 грн.

06.12.2018 до суду надійшло клопотання від відповідача про розгляд справи за відсутністю його представника за наявними в справі документами.

Ухвалою суду від 06.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи.

Беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно із ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018 між ТОВ "СП"Стан-Комплект" (продавець/ позивач) та ТОВ "Астем-Трейд" (покупець/відповідач) укладений договір, відповідно до якого продавець зобов'язується передати покупцеві обладнання, в кількості, асортименті та за цінами, зазначеними у специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити їх, у порядку й на умовах, обумовлених у даному договорі.

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна на обладнання вказується в кожній специфікації.

Умови оплати вказуються в кожній специфікації (п. 2.1.1 договору).

Якість обладнання, що постачається по даному договору, повинна відповідати вимогам керівництва з експлуатації виробника (п. 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що постачання обладнання здійснюється на умовах EXW, склад продавця (м. Хмельницький, вул. Курчатова, 8- територія заводу "Термопластавтомат").

Разом з обладнанням продавець передає покупцеві наступні документи: рахунок-фактура, накладна, керівництво з експлуатації ( п. 4.2 договору).

Приймання обладнання оформлюється шляхом оформлення накладних (п. 4.3 договору).

Право власності на обладнання переходить від продавця до покупця в момент повної 100% оплати обладнання покупцем, згідно умов додатку № 1, що є невід'ємною частиною договору (п. 4.5 договору).

Згідно п. 8.1 договору , він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Також сторонами підписаний додаток № 1 та додаток № 2 до договору № 17-30/05/18 від 30.05.2018 Специфікація № 1, в якій сторони погодили найменування обладнання, його кількість, ціну та загальну вартість поставки.

Крім того, в даних додатках до договору сторони погодили умови розрахунків та строк поставки.

Так, з додатку № 1 вбачається, що позивач зобов'язався поставити відповідачу ножиці гідравлічні НГ 12х2500 в комплекті з : цифровий пульт керування (на станку), передні упори (3 шт), анкерний болт з гайками (4 шт), шприц-масленка (1 шт), шланг закачки азоту (1 шт) на загальну суму 821 788,50 грн.

Відповідно до погоджених сторонами умов розрахунку відповідач здійснює авансовий платіж 65% - передоплата згідно рахунку № 994 від 30.05.2018 на протязі до 2 (двох) календарних днів з дати підписання договору, але не пізніше 08.06.2018, та здійснює остаточний платіж 35% - доплата згідно рахунку № 994 від 30.05.2018 на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання договору, але не пізніше 08.07.2018.

Також сторони визначили, що строк поставки з моменту 65% оплати до 3 (трьох) днів з правом дострокової поставки.

В специфікації № 1 додатку № 1 вказано, що в ціну обладнання включено проведення пусконалагоджувальних робіт (ПНР) на теренах "Покупця" в м. Житомир. Після проведення робіт сторони підписують відповідні акти проведення скріплені підписами та печатками.

Відповідно до умов додатку № 2 до договору, позивач зобов'язався поставити відповідачу верстат вертикально-свердлувальний Z5180B вартістю 234 900,00 грн.

За вказане обладнання відповідач здійснює авансовий платіж 65% - передоплата

згідно рахунку № 1016 від 01.06.2018 на протязі до 2 (двох) календарних днів з дати підписання договору, але не пізніше 08.06.2018, та здійснює остаточний платіж 35% - доплата згідно рахунку № 1016 від 01.06.2018 на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання договору, але не пізніше 08.07.2018.

Також сторони визначили, що строк поставки з моменту 65% оплати до 3 (трьох) днів з правом дострокової поставки.

Відповідно до додатку № 2 в ціну обладнання також включено проведення пусконалагоджувальних робіт (ПНР) на теренах "Покупця" в м. Житомир. Після проведення робіт сторони підписують відповідні акти проведення скріплені підписами та печатками.

На оплату вартості обладнання відповідачу були виставлені рахунки на оплату № 994 від 30.05.2018 на суму 821 788,50 грн та № 1016 від 01.06.2018 на суму 234 900,00.

На виконання погоджених між сторонами у додатках до договору умов розрахунку, відповідач здійснив авансовий платіж 65% на суму 686 847,53 грн ( 534 162,53 грн по рахунку №994 та 152 685,00 грн по рахунку № 1016).

На виконання умов договору та додатків № 1 та № 2 до нього, позивач поставив відповідачу обладнання на загальну вартість 1 056 688,50 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною № 773 від 07.06.2018 на суму 821 788,50 грн та видатковою накладною № 774 від 07.06.2018 на суму 234 900,00 грн.

Також позивачем були проведені пусконалагоджувальні роботи поставленого відповідачу обладнання про що складені та підписані сторонами відповідні акти від 11.06.2018.

Однак, в порушення умов договору, остаточний розрахунок за обладнання у розмірі 369 840,97 грн відповідач належним чином не провів.

Продавцем було направлено на адресу покупця претензію щодо сплати заборгованості за договором № 17-30/05/18 від 30.05.2018 ( вих. № 134/1 від 17.08.2018) на суму 369 840,97 грн.

Після направлення вищевказаної претензії відповідач 31.08.2018 частково здійснив оплату остаточного платежу 35% відповідно до додатку № 2 до договору у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 31.08.2018.

Таким чином. заборгованість відповідача перед позивачем за отримане обладнання становить 359 840,97 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Заперечення з приводу заявленої суми заборгованості та доказів її сплати відповідач суду не надав..

Ураховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 359 840,97 грн заборгованості за отримане але не оплачене в передбачений договором строк обладнання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 30 043,66 грн., нараховану за період з 09.07.2018 по 28.09.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 5.1 договору, у випадку порушення термінів оплати обладнання покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день порушення строків оплати.

При здійсненні перевірки розрахунку позивача щодо нарахування пені, судом була виявлена помилка в кількості днів прострочення, за які нарахова пеня за період з 07.09.2018 по 28.09.2018, а саме за вказаний період позивачем нарахована пеня за 25 днів, тоді як правильна кількість днів за вказаний період дорівнює 23.

Таким чином, відповідно до розрахунку проведеного судом розмір пені який підлягає стягненню з відповідача становить 28 978,93 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 35 984,09 грн штрафу.

Згідно п. 5.3 договору, у випадку порушення термінів оплати обладнання більш ніж на 10 (десять) календарних днів, покупець сплачує продавцеві штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок позивача, щодо нарахування штрафу в розмірі 35 984,09 грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 557,52 грн. 3% річних нарахованих за період з 09.07.2018 по 28.09.2018.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних, судом встановлено, що позивачем допущена помилка в підрахунку кількості прострочених днів , і як наслідок невірно розраховано розмір 3% річних за вказаний період.

Відповідно до розрахунку проведеного судом, розмір 3% річних за період з 09.07.2018 по 28.09.2018 становить 2 468,79 грн, а не 2 557,52 грн як зазначив позивач.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог в частині стягнення 359 840,97 грн основної заборгованості, 2 468,79 грн 3% річних, 28 978,93 грн пені, 35 984,09 грн штрафу та відмови в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (01001,м. Житомир,вул. Київська,буд.77, офіс 703,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"СП" Стан-Комплект" (03040,м. Київ,вул. Михайла Стельмаха,10-А, ) - 359 840,97 грн боргу,2 468,79 грн - 3 % річних, 28 978,93 грн пені,35 984,09 грн штрафу та 6 409,09 грн витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.01.19

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)