СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа № 905/1330/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (вх.№645Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі № 905/1330/18

за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь, Дніпропетровська а

до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь, Донецька область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 2443,12 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі №905/1330/18 (суддя Зекунов Е.В.) у задоволенні позову Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», (далі АТ «Нікопольський завод феросплавів») до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», (далі ОСОБА_1 «Металургійний комбінат «Азовсталь»), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 «Українська залізниця в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПрАТ «Українська залізниця» про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 2443,12 грн відмовлено повністю. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн залишено за АТ «Нікопольський завод феросплавів».

АТ «Нікопольський завод феросплавів» з рішенням не погодилося та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі № 905/1330/18 повністю та у хвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 «МК «Азовсталь» шкоду у розмірі вартості недостачі 2443,12 грн на користь позивача. Судові витрати у справі покласти на ОСОБА_1 «МК «Азовсталь».

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, з неповним зясуванням обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним та неповним дослідженням доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що оскільки вагон не містив ознак непридатності для вантажу (коксик усякий) у комерційному відношенні, двері та люки закриті течі вантажу немає, маркування вантажу не порушено, виїмок та поглиблень немає, тому апелянт вважає, що відповідачем при завантаженні вагону та заповненні залізничної накладної було невірно вказано масу вантажу, переданого до перевезення. Вважає, що комерційний акт №466001/208 від 28.07.2017, який складений відповідно до Правил складання актів, а тому є належним та допустимим доказом, що дає змогу дійти висновку про наявність вини відповідача, який має відшкодувати оплачений, але не отриманий позивачем товар.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_2 головуючий суддя, суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 апеляційну скаргу АТ «Нікопольський завод феросплавів» залишено без руху. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів надсилання (з описом вкладення) копії апеляційної скарги ОСОБА_1 «Українська залізниця в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПрАТ «Українська залізниця».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Нікопольський завод феросплавів» на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі № 905/1330/18. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 18.12.2018 об 11:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду №905/1330/18 від 17.12.2018, у звязку із відпусткою судді Білоусової Я.О., яка входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2018 визначено наступний склад колегії суддів: Пуль О.А. головуючий суддя, суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 15.01.2019 о 15:30 год.; витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

У своєму відзиві ОСОБА_1 «МК «Азовсталь» (вих. №09-10/65 від 24.10.2018) заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було доведено здійснення виклику представника відповідача та складання акту приймання продукції, як того вимагали положення договору постачання.

Представники сторін у судове засідання 15.01.2019 не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач та відповідач отримали копію ухвали суду 26.12.2018, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями (а.с.139 -140, том 1).

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, доводи відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується сторонами, 26.12.2016 між Позивачем (Покупцем) та Відповідачем (Постачальником) був укладений договір поставки № 012/17-01/170977 (далі за текстом Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник (ОСОБА_1 «МК «Азовсталь») зобов'язується поставити та передати у власність Покупця (АТ «Нікопольський завод феросплавів») продукцію коксикохімічного виробництва (далі за текстом - Товар) у відповідності з асортиментом, якістю, строками, об'ємами, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та оплатити на умовах цього Договору.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що покупець здійснює приймання Товару за кількістю на підставі залізничних накладних у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СССР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція П-6). У випадку виявлення нестачі Товару виклик представника відправника та Постачальника обовязковий. Виклик здійснюється по факсу вантажовідправника, вказаного у відповідній Специфікації до цього Договору, за яким була здійснена поставка, та по факсу Постачальника 8 0629 468441. Кількість товару, що надійшов (вага нетто) визначається шляхом вирахування з ваги брутто кожного вагону (або групи вагонів по одній залізничній накладній), визначеного на залізничних вагах, вага тари вагона (або групи вагонів по одній залізничній накладній), вказаної в залізничній накладній.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, а по грошовим розрахункам до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Договір підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений їх печатками.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог договору поставки №012/17-01/1700977 від 26.12.2016, 15.07.2017 у вагон відкритого типу № 62256011 за залізничної накладною №51026466 від 15.07.2017 ОСОБА_1 «МК «Азовсталь» (відправник) зі станції відправлення Сартана Донецької залізниці на станцію Нікополь Придніпровської залізниці відвантажило на адресу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (одержувач) коксик всякий, вагон завантажено рівномірно до повної місткості (відсів коксу доменного). Відповідно до п. 7 накладної здійснено маркування вапном.

Маса вантажу визначена відправником вагами вагонними, статичними заводський №Ер Мак ВВ-200-2-50 №1455 (п. 26 зазначеної накладної) та становить 45600 кг.

Згідно з п. 28 накладної вантаж завантажено у вагон відправником.

Під час прибуття вагону на станцію Нікополь Придніпровської залізниці на підставі ст.24, 52 Статуту залізниць України, у доповнення до комерційного акту №463003/381 станції Пологи, згідно комерційного акту № 466001/208 від 28.07.2017 форми ГУ-22 була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №62256011 тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Під час комісійного зважування на 100-тонних тензометричних вагонних вагах одержувача, повірених 04.08.2016, у вагоні №62256011 виявлено вантажу менше проти документа на 1400 кг. Різниця проти комерційного акту №463003/381 станції Пологи склала 450 кг.

У комерційному акті №466001/208 від 28.07.2017 зазначено, що навантаження проведено вище рівня бортів 10-20 см, нанесене маркування вапняним розчином, на поверхні вантажу присутні технологічні скоси, окреслення навантаження без порушень. Двері та люки закриті, течі вантажу не було. З моменту прибуття до комісійного зважування, вагон знаходився під охороною чергових прийомоздавальників. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Акт підписаний належними особами, зокрема: прийомоздавальником, представником ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», заступником ДС.

Крім того, у п. 49 залізничної накладної міститься запис про складання комерційного акту №463003/381 від 17.07.2017 про те, що вага вантажу менше на 970 кг від ваги зазначеної у документі.

У звязку з виявленням нестачі вантажу ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до господарського суду з даним позовом.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі №905/1330/18 у задоволенні позову відмовлено.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що за договором перевезення належним чином не виконав свого зобовязань та не забезпечив збереження ввіреного йому вантажу саме перевізник ОСОБА_1 «Українська залізниця», а тому вимоги до відповідача ОСОБА_1 «МК «Азовсталь» про стягнення шкоди на підставі ст 24, 37, 129 Статуту залізниць України, ст. 307 ГК України, ст. 556, 908, 909, 920 ЦК України не підлягають задоволенню. Крім того суд зазначив, що посилання позивача на ст. 1166 ЦК України як підставу відшкодування шкоди є безпідставними, оскільки цією правовою нормою врегульовано недоговірні зобовязання, у той час постачання позивачеві продукції (вантажу за спірною відправкою) здійснено на підставі договору № 012/17-01/170977 від 26.12.2016 укладеного між позивачем (Покупцем) та відповідачем (Постачальником).

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічні положення закріплені в статті 307 Господарського кодексу України.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Так, у правовідносинах з перевезення спірного вантажу договірні відносини мають місце між ОСОБА_1 «МК «Азовсталь» та залізницею.

Одержувачем вантажу відповідно до залізничних накладних є ПАТ «Нікопольський завод феросплавів»

Відповідно до ст.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст.ст.114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Пунктом 2 ст. 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажу, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 111 Статуту передбачено, що Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами що видаються відповідно до них.

Пунктом 31 Статуту передбачено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Додаткова підготовка вагонів та контейнерів під завантаження вантажів, що потребують особливих умов перевезення і зберігання, може здійснюватися залізницею на підставі договору за рахунок відправника. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується записом у п. 28 залізничних накладних, завантаження вагонів здійснено відправником.

Відповідно до п. 32 Статуту відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Згідно з Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 вантаж за кодом 171098 не передбачений у переліку вантажів, перевезення яких допускається у вагонах відкритого типу.

Пунктом 2 зазначених Правил передбачено, що на прохання відправника залізниця може дозволити перевезення у вагонах відкритого типу вантажів (крім небезпечних), не пойменованих у додатку до цих Правил, за згодою одержувача на таке перевезення. У такому разі відправник зобов'язаний підготувати і завантажити вантаж так, щоб забезпечувалась його схоронність при перевезенні. У графі 50 «Відмітки відправника» накладної відправник повинен зробити відмітку: «Перевезення у відкритому вагоні з одержувачем узгоджено».

Згідно з п.4 Правил можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, розмір яких не перевищує 13мм, визначається відправником.

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 50 «Відмітки відправника» накладної відсутня відмітка «Перевезення у відкритому вагоні з одержувачем узгоджено».

Зі Специфікації №9/1704319 до Договору поставки №012/17-01/1700977 від 26.12.2016 та рахунку-фактурі №91366997 вбачається, що спірний вантаж містив фракції розміром 00-40 мм.

Відповідно до п. 5 зазначених Правил перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з ст. 917 Цивільного кодексу України відправник вантажу має право відмовитись від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Правилами приймання вантажів до перевезення, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, встановлено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством (п. 4).

З викладеного вище слідує, що основним обовязком перевізника є обов'язок надати під завантаження технічно справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони у строк, встановлений договором. Разом з цим, обовязок щодо визначення придатності рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні покладається на вантажовідправника, оскільки завантаження вагонів здійснено засобами відправника. Якщо виявлено пошкодження, яке може вплинути на цілість або якість вантажу при перевезенні, відправник повинен відмовитися від вантаження в такий рухомий склад або контейнери. Законодавець надає відправнику вантажу право, відповідно до ч.1 ст.917 Цивільного кодексу України, відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. При цьому непридатність транспортного засобу повинна бути підтверджена в порядку, передбаченому транспортним законодавством і прийнятими відповідно до них правилами. Транспортні засоби, від яких відправник вантажу відмовився у зв'язку з їх непридатністю, вважаються не наданими. А у разі реалізації вантажовідправником свого права на відмову, перевізник зобов'язаний надати взамін технічно і комерційно придатні транспортні засоби.

Крім того, на вантажовідправника покладається обовязок щодо вчинення заходів з метою забезпечення схоронності вантажу, запобігання його видуванню або просипанню, якщо перевезення вантажу здійснюється у вагонах відкритого типу.

Як вбачається з п.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як свідчить наявний в матеріалах справи комерційний акт №466001/208 від 28.07.2017, вагон, у якому перевозився спірний вантаж у технічному стані справний, течі вантажу не виявлено.

Із зазначеного слідує, що залізницею виконано обовязок щодо надання для перевезення вантажу технічно справного вагону.

Тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що саме перевізник не виконав належним чином своїх зобовязань та не забезпечив збереження ввіреного вантажу, в силу положень ст. 111 Статуту та обставин, що зафіксовані накладною та комерційним актом.

У свою чергу скаржник, посилаючись на зазначені обставини, вважає, що нестача вантажу викликана тим, що відправником у накладній невірно зазначено вагу вантажу.

Договором поставки № 012/17-01/170977 сторонами унормовано порядок приймання товару та дій одержувача у разі виявлення нестачі товару.

Так, пунктом 5.2 договору встановлено, що покупець здійснює приймання товару за кількістю на підставі залізничних накладних у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СССР від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція П-6). У випадку виявлення нестачі Товару виклик представника відправника та Постачальника обовязковий. Виклик здійснюється по факсу вантажовідправника, вказаного у відповідній Специфікації до цього Договору, за яким була здійснена поставка, та по факсу Постачальника 8 0629 468441. Кількість товару, що надійшов (вага нетто) визначається шляхом вирахування з ваги брутто кожного вагону (або групи вагонів по одній залізничній накладній), визначеного на залізничних вагах, вага тари вагона (або групи вагонів по одній залізничній накладній), вказаної в залізничній накладній.

Пунктом 12 Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СССР від 15.06.1965 № П-6 передбачено, що приймання товару за кількістю здійснюється на підставі транспортних та супровідних документів (рахунку-фактурі, специфікації, описів, упаковочним ярликам та інше) виробника (відправника).

Відповідно до п. 16 зазначеної Інструкції якщо при прийманні товару буде виявлена нестача, то одержувач зобовязаний зупинити подальше приймання, забезпечити схоронність товару, а також вжити заходів для недопущення її змішання з іншою однорідною продукцією.

Про виявлення нестачі товару складається акт за підписами осіб, що здійснювали приймання товару.

Згідно з п. 17 Інструкції одночасно з призупиненням приймання товару одержувач зобовязаний викликати для участі у продовженні прийманні товару і складенні двостороннього акту представника одногороднього відправника, а якщо продукція отримана в оригінальній упаковці або в непошкодженій тарі виробника, що не є відправником, - представника одногороднього виробника. Представник іногороднього відправника (виробника) викликається у випадках, передбачених в Основних і Особливих умовах поставки, інших обовязкових правилах або в договорі.

У цих випадках іногородній відправник (виробник) зобов'язаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику одержувача повідомити телеграмою або телефонограмою, чи буде направлений представник для участі в перевірці кількості продукції. Неотримання відповіді на виклик в зазначений термін дає право одержувачу здійснити приймання продукції до закінчення встановленого терміну явки представника відправника (виробник).

Представник іногороднього відправника (виготовлювача) зобов'язаний з'явитися не пізніше ніж у 3-денний термін після отримання виклику, беручи до уваги час, необхідний для проїзду, якщо інший термін не передбачений в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов'язкових правилах або в договорі.

Тобто, ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» у разі виявлення недостачі був зобовязаний повідомити про зазначену обставину відправника та здійснити виклик представника вантажовідправника для продовження приймання продукції та складення двостороннього акту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дана стаття встановлює загальний принцип обовязковості договору, тому належним чином укладений договір є обовязковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Однак матеріали справи не містять доказів належного виконання зазначених вимог договору постачання та Інструкції, не надано доказів виклику представника вантажовідправника для складання акту.

Таким чином, в порядку, визначеному умовами договору та Інструкцією №П-6 позивачем в підтвердження недостачі товару на загальну суму 2 443,12 грн не надано належних та допустимих доказів, оскільки такими мали бути складені двосторонні акти між одержувачем та відправником про недостачу товару по договору в установлені строки, що не було здійснено сторонами.

Щодо обґрунтування позивачем своїх вимог положеннями ст. 1166 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності збитків та обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов'язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими.

Позивач зазначає, що розмір шкоди складається з вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично не надійшов до позивача.

Як вбачається з платіжного доручення №216349 від 30.08.2017 позивач сплатив постачальнику грошові кошти за товар на умовах, визначених договором поставки №012/17-01/170977. Ця оплата відбулась 30.08.2017, тобто після прибуття товару та встановлення факту його нестачі.

Таким чином, на момент оплати за товар позивач вже отримав меншу кількість товару та знав про це.

Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що недостача виникла саме з вини відправника, виклик представника відправника для складення двостороннього акту не здійснювався, зазначений акт не складено.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою позивача колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Хоча суд апеляційної інстанції погоджується не з усіма доводами, викладеними у рішенні суду, зазначені обставини не призвели до прийняття господарським судом Донецької області неправильного рішення.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі №905/1330/18 підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі №905/1330/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі №905/1330/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова

Суддя В.О. Фоміна

(У судовому засіданні 15.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 17.01.2019).