ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року Справа №902/275/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

за участю представників сторін:

прокурор - Лис Неля Василівна (посвідчення №051325 від 02.11.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" на рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 (суддя Матвійчук В.В., повний текст рішення складено 24.10.2018 р.)

за позовом Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія"

про стягнення грошових коштів в розмірі 44 848,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 позов Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" про стягнення грошових коштів в розмірі 44 848,87 грн. - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» на користь державного бюджету грошові кошти у розмірі 44 848 грн 87 коп. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної з кадастровим номером :03:001:0636. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» в дохід Державного бюджету 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується наявність в діях Відповідача по самовільному зайняттю земельної ділянки площею 8,7931га кадастровий номер :03:001:0636 повного складу цивільного правопорушення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.18р. по справі № 902/275/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" про стягнення грошових кошів в розмірі 44 848, 87 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції моло місце неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, а також неправильність встановлених обставин, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів.

Суд першої інстанції безпідставно не вузяв до уваги наданому відповідачем відзиву на позов з мотивів пропуску встановлених встановлених для його подачі строків.

Також, судом першої інстанції не було взято до уваги заяву Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про відмову від позову та закриття справи.

Окрім того, апелянт посилається на неправомірність проведеної перевірки та здійснення розрахунку розміру збитків проведеного Державною сільгоспінспекцією.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" на рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.18р. по справі №902/275/18 та призначено її до розгляду на 14 січня 2019 р.

06.12.2018 року від Немирівської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 залишити без змін.

10.12.2018 року від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Головне управління просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 залишити без змін.

В судове засідання 14.01.2019 року з'явився прокурор. Пркдставники Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Сорони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданн 11.01.2019 року прокурор надав заперечення щодо апеляційної скарги просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» грошових коштів в розмірі 44 848,87 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки за кадастровим номером :03:001:0636.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/275/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.07.2018. Учасників справи зобов'язано в строк до 06.07.2018 визначитись з приводу процесуальних питань, вказаних в ухвалі, в тому рахунку подання Відповідачем відзиву.

09.07.2018 від відповідача надійшов відзив №68 від 06.08.2018 на позовну заяву, в якому останнім наведено заперечення проти позову.

Враховуючи те, що відзив №68 від 06.07.2018 подано Відповідачем до суду 09.07.2018, тобто із пропуском встановленого судом процесуального строку, та приймаючи до уваги відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву, суд першої інстанції залишив поданий відзив без розгляду в порядку ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.07.2018 продовжено строк вирішення спору на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 04.09.2018. Продовжено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 23.08.2018.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 04.09.2018 підготовче засідання відкладено на 24.09.2018 з підстав невиконання учасниками справи вимог суду.

19.09.2018 до господарського суду Вінницької області від Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області надійшла заява № 0-2-0.6-12985/2-18 від 19.09.2018 про відмову від позову, в обгрунтування якої посилається на те, що не може бути Позивачем по даній справі, оскільки не є розпорядником земель історико-культурного призначення, які є предметом спору.

В судовому засіданні 24.09.2018 представник Позивача підтримала подану заяву про відмову від позову. Прокурор заперечив проти задоволення заяви та наполягав на розгляді справи.

З огляду на положення ст. 55 ГПК України та той факт, що прокурор заперечує проти заяви Позивача про відмову від позову, підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на подальшому розгляді справи по суті, суд першої інстанції залишив без задоволення заяву Позивача про відмову від позову. (протокольна ухвала від 24.09.2018 року).

За письмовою згодою учасників процесу протокольною ухвалою від 24.09.2018 суд закінчив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву №68 від 06.07.2018.

При цьому суд першої інстанції зазначений відзив залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України та розглянув позовні вимоги прокурора в інтересах за наявними в матеріалахсправи доказами.

Розглянувши позов Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області суд першої інстанції дійшов висновку про його задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

За приписами частини першої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, зокрема, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Самовільне зайняття земельної ділянки, згідно зі ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 № 963-IV, будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з приписами п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до пунктів 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, статей 156, 211, 212 Земельного кодексу України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор в обгрунтування позовних вимог почилався на те, що що згідно вироку Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18, який набрав законної сили 28.04.2018, директора ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

У ході судового розгляду указаного кримінального правопорушення установлено, що ТОВ «Компанія» Енергія» на підставі договорів оренди укладених із фізичними особами, які є землевласниками, використовує масив земельних ділянок приватної власності загальною площею 110 га., що розташований на території Марксівської сільської ради Нємирівського району Вінницької області за межами населеного пункту. Під час використання вищевказаних земельних ділянок, директор ТОВ «Компанія-Енергія» ОСОБА_2 маючи намір на збільшення площі використовуваного масиву земельних ділянок, шляхом самовільного захоплення суміжних земель, свідомо відхиляючись від документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі, та достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу ТОВ «Компанія-Енергія» земель державної власності у користування, організував обробіток частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636, площею 8,7931 г, що розташована на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, загальна площе якої згідно технічної документації становить 8,8675 га.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону пам'ятників археології, історії та мистецтва місцевого значення» №96 від 17.02.1983 в межах земельної ділянки з кадастровим номером 00:03:001:0636 розташована пам'ятка археології місцевого значення «Поселення епохи бронзи ХІІІХ ст.ст. до н.е.», що в силу ст. 53 Земельного кодексу України відносить указану земельну ділянку до земель історико-культурного призначення та надає статус особливо цінних земель.

Своїми умисними діями, директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 заподіяв державі матеріальної шкоди, розмір якої відповідно ло розрахунку здійсненого на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» становить 44 848,87 грн

Матеріали справи свідчать, що на виконання постанови старшого слідчого СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 08.05.2015 Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області видано наказ від 21.05.2015 №104 про та направлення від 21.05.2015 № 26 на проведення позапланової перевірки ТОВ «Компанія «Енергія» у строк з 27.05.2015 по 10.06.2015.

У вказаний період Інспекцією було проведено перевірку дотримання ТОВ «Компанія «Енергія» вимог земельного законодавства, за результатами якої складені акт обстеження земельної ділянки від 10.06.2015 № 16/15.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Компанія «Енергія» вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» у зв'язку з використанням земельної ділянки площею 8,7931 га та земельної ділянки площею 7,1978 га на території Марксівської сільської ради та за межами населеного пункту с. Марксове Немирівського району Вінницької області за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності відповідного правочину щодо таких земельних ділянок.

10.06.2015 старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області ОСОБА_4 відносно директора ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.06.2015 №000012/15 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Письмовим повідомленням від 11.06.2015 № 277/15 директора ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 було інформовано щодо необхідності відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок розмір якої становить 44 848,87 грн.

Постановою Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 09.07.2015 № 18/15 справу про адміністративне правопорушення, яке вчинив директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2, закрито. Матеріали справи передано до СВ Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідач, вважаючи протиправними дії Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області щодо проведення перевірки, складання актів перевірки та обстеження земельних ділянок, та складені за результатами перевірки документи звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 в даній справі, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Судами, при розгляді справи №802/2107/15-а встановлено, що ТОВ «Компанія «Енергія» дійсно використовує на території Марксівської сільської ради Немирівського району за межами населеного пункту с. Марксове для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: для вирощування сільськогосподарської культури - соняшника:

- 7,1978 га земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) державної власності (резервний фонд - кадастровий номер :03:001:0621);

- 8,7931 га із земель історико-культурного призначення (рілля) державної власності землі запасу - кадастровий номер :03:001:0636). На земельній ділянці знаходиться пам'ятка археології - поселення доби бронзи, що підтверджується листом Управління культури і туризму Вінницької ОДА від 04.06.2015 №2382/02-25.

На земельних ділянках ОСОБА_1 здійснено у квітні 2015 року передпосівний обробіток ґрунту та проведено посів сільськогосподарської культури - соняшнику.

Обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

У ТОВ «Компанія «Енергія» відсутній відповідний правовстановлюючий документ (договір оренди, державний акт на право власності або права постійного користування), що встановлює право користування або право володіння спірними земельними ділянками, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18, що набрав законної сили 28.04.2018, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Вироком суду від 28.03.2018 встановлено, що ТОВ «Компанія» Енергія» на підставі договорів оренди укладених із фізичними особами, які є землевласниками, використовує масив земельних ділянок приватної власності загальною площею 110 га, що розташований на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за межами населеного пункту.

У ході використання вищевказаних земельних ділянок, директор ТОВ «Компанія-Енергія» ОСОБА_2, маючи намір на збільшення площі використовуваного масиву земельних ділянок, шляхом самовільного захоплення суміжних земель, свідомо відхиляючись від документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі, та достовірно знаючи про відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу очолюваному ним товариству земель державної власності у користування, організував обробіток частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636, площею 8,7931 га, що розташована на території Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, загальна площа якої згідно технічної документації становить 8,8675 га.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові обов'язки та усвідомлюючи, що до масиву земельних ділянок, які використовуються підприємством входить земельна ділянка державної власності з кадастровим номером :03:001:0636, 08 квітня 2015 року, надав трактористу ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_5 вказівку на здійснення посівних робіт на вищевказаному масиві земельних ділянок.

У подальшому, виконуючи вказівку директора, ОСОБА_5 в період з 08 по 11 квітня 2015 року, використовуючи колісний трактор марки «МТЗ 892» з сівалкою точного висіву, які на праві приватної власності належать ТОВ «Компанія «Енергія» здійснив засівання самовільно захопленої земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636 рослинами сільськогосподарської культури - соняшнику.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону пам'ятників археології, історії та мистецтва місцевого значення» №96 від 17.02.1983 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636розташована пам'ятка археології місцевого значення «Поселення епохи бронзи XII-IX ст.ст. до н.е.», що в силу ст. 53 Земельного кодексу України відносить указану земельну ділянку до земель історико-культурного призначення та надає статус особливо цінних земель.

Своїми умисними діями, директор ТОВ «Компанія «Енергія» ОСОБА_2 заподіяв державі матеріальної шкоди, розмір якої відповідно до розрахунку здійсненого на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007р № 963 становить 44 848 грн.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2Г визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України (а.с. 14 - 15).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади:, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Приписами ч. 6 ст. 75 ГПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під 26.12.2011 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова сулу у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, шодо якої ухвалений вирок або постанова сулу. і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах). а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Враховуючи, що вина керівника Відповідача, у самовільному зайнятті земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0636 встановлена постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а та вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі №140/263/18, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена обставина не підлягає доказуванню у даній справі.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення господарських зобов'язань є заподіяння шкоди суб'єктом господарювання.

Нормами статей 152, 156 Земельного кодексу України закріплено, що: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» унормовано, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Факт самовільного зайняття Відповідачем земельної ділянки виявлено перевіркою вимог дотримання земельного законодавства, проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Вінницькій області, зафіксовано актом обстеження земельної ділянки № 16/15 від 10.06.2015 та встановлено постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а, та вироком Немирівського районного суду від 28.03.2018 у справі № 140/263/18.

Однак, розмір шкоди, який є предметом даного позову, підлягає доведенню, оскільки є оціночним поняттям та підлягає доказуванню у межах розгляду даної справи.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» №963 від 25.07.2007 (далі - Методика).

Так, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель та для земель житлової та громадської забудови за встановленими формулами, закріпленими у п.4 Методики. При цьому, складові формул для визначення розміру шкоди для земель житлової та громадської забудови та інших категорій земель є різними в залежності від категорії земель за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 4 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земель для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), визначається за такою формулою:

Шс = Пс x Нп x Кф x Кі , де

Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень;

Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів;

Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3;

Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4;

Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначається відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 № 738.

З матеріалів справи вбачається, що Прокурор в обґрунтування розміру шкоди посилається на розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, виконаний старшим державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області.

Із розрахунку вбачається, що розмір шкоди розрахований за формулою, визначеною для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу».

Державним інспектором був проведений розрахунок розміру шкоди, заподіяної Відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Розмір заподіяної шкоди склав 44 848,87 грн, про що відповідач був повідомлений листом-повідомленням №277/15, з інформацією, що нараховану суму необхідно сплатити протягом 15 днів з моменту отримання вказаного повідомлення (а.с. 24 - 25).

Для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, були визначені наступні показники:

- категорія земель за основним цільовим призначенням (графа 3 розрахунку) - землі історико-культурного призначення (у зв'язку з чим розрахунок здійснювався саме за формулою для всіх категорій земель);

- форма власності - державна.

Виходячи з того, що чинним законодавством передбачено дві різні формули щодо розміру шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, при визначенні розміру такої шкоди слід враховувати категорію земель самовільно зайнятої земельної ділянки.

Оскільки доказів зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки у порядку, визначеному ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність використання формули, визначеної для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови), при здійсненні розрахунку розміру завданої відповідачем шкоди.

Згідно з ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок.

Отже, правом вимоги на відшкодування шкоди заподіяної самовільним захопленням земельної ділянки державної власності наділене Головне управління Дердгеокадастру у Вінницькій області, як орган уповноважений на виконання функцій держави у спірних правовідносинах.

Колегією суддів встановлено, що Головне управління Дердгеокадастру у Вінницькій області з моменту встановлення підстав для відшкодування шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, жодних заходів представницького характеру не вживало, що свідчить про те, що орган до компетенції якого віднесені представницькі повноваження у даній сфері їх не здійснює.

Таким чином бездіяльність Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області, яка полягає у необгрунтованому затягуванні пред'явлення позову про відшкодування шкоди заподіяної державі порушує економічні інтереси держави.

Верховний Суд України у постанові від 29.06.2016 року по справі №6-137ц16 зазначив, що підставою для представництва інтересів держави прокурором визнано захист "суспільного", "публічного" інтересу, яким є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вірішенні суспільно важливого та соціально значущого питання.

До сфери інтересів держави належить захист права власності на землю.

З вище викладеного вбачається, що правовідносини пов'язані із захистом права власності та ефективним використанням державних земель становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а самовільне захоплення земельних ділянок породжує підстави для захисту вказаних інтересів прокурором.

А тому, зважаючи на наявність порушення інтересів держави та бездіяльність органу до компетенції якого віднесені представницькі повноваження у даній сфері, а також враховуючи відмову позивача - Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області від позову, колегія суддів вважає, що прокурор правомірно звернувся з позовом щодо стягнення завданих відповідачем збитків, в інтересах Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області, оскільки в подальшому інтереси держави Головним управлінням Дердгеокадастру у Вінницькій області не будуть захищені.

Враховуючи вище викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується як наявність в діях Відповідача по самовільному зайняттю земельної ділянки площею 8,7931га кадастровий номер :03:001:0636 повного складу цивільного правопорушення, так і розмір заявлених до стягнення збитків, а також враховуючи що станом на дату прийняття рішення суду першої інстанції Відповідачем не надано доказів відшкодування заподіяної шкоди самовільним зайняттям земельної ділянки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наданий відповідачем відзив на позовну заяву, у зв'язку із пропуском встановленого для його подання строку, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відзив було подано до господарського суду Вінницької області у встановлений судом строк.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що господарський суд Вінницької області ухвали від 13.07.2018 та від 04.09.2018 продовжував учасникам строк для вчинення процесуальних дій. Однак, відповідач наданим судом правом для надання доказів та заперечень, а також здійснення всіх необхідних дій щодо витребування додаткових доказів не скористався.

Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про відмову від позову та закриття справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Так, відповідно до ст. 55 ГПК України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

Органи та особи, які відповідно до цього Кодексу мають право звертатися до суду в інтересах осіб, за винятком осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою, не мають права укладати мирову угоду.

Відмова органів та осіб, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна позовних вимог не позбавляє особу, на захист прав та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі.

Якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Враховуючи вище викладене, а також те, що прокурором заявлені позовні вимоги підтримані у повному обсязі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо можливості розгляду заявленого позову незважаючи на заяву Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.6-12985/2-18 від 19.09.2018 про відмову від позову.

Окрім того, з оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку заяві Головного управління Дердгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.6-12985/2-18 від 19.09.2018 про відмову від позову, а також зазначив, що прокурор на підставі ст. 55 ГПК України підтримує заявлені позовні вимоги та наполягає на подальшому розгляді справи по суті.

А тому, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги заяву Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про відмову від позову колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо посилань апелянта на неправомірність проведеної перевірки та здійснення розрахунку розміру збитків проведеного Державною сільгоспінспекцією, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011 року (далі Положення) державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) (в редакції чинній на час здійснення розрахунку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що основним завданням Держсільгоспінспекції України є, зокрема, реалізація державної політики у сферах здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до покладених завдань Держсільгоспінспекція України організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель (пп. 1 п. 4 Положення).

Крім того, згідно з п. 5 Положення Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення грунтового покриву (родючого шару фунту) без спеціального дозволу від 25.07.2007 №963 (далі- Методика).

Відповідно до п. 7 Методика (в редакції чинній на момент здійснення розрахунку) розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, вважаючи протиправними дії Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області щодо проведення перевірки, складання актів перевірки та обстеження земельних ділянок, та складені за результатами перевірки документи звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2015 у справі № 802/2107/15-а, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2015 у даній справі, в задоволенні позову відмовлено повністю.

З огляду на викладене, а також на положення вищевказаних нормативно-правових актів проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства, колегія суддів вважаєж, що проведення перевірки, а ткож здійснення розрахунку завданої шкоди (на час проведення перевірки та здійснення розрахунку) належало до компетенції Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.

А тому, посилання апелянта на неправомірність проведеної перевірки та здійснення розрахунку розміру збитків проведеного Державною сільгоспінспекцією, колегія суддів вважає безпідставними.

Інші доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв'язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" та скасування рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Енергія" на рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 18.10.2018 р. по справі №902/275/18 залишити без змін.

3. Справу №902/275/18 повернути до господарського суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "18" січня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.