ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. Справа№ 910/913/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Волинської обласної спілки споживчих товариств

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2018

у справі № 910/913/16 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств

до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія»

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Волинська обласна спілка споживчих товариств (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (в подальшому змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», надалі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Чебикіна С.О.) від 08.02.2016 у задоволенні позову позивачеві відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 у справі №910/913/16 заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 у справі №910/913/16 задоволено, зазначене рішення скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, зобов'язано відповідача виконати платіжне доручення Волинської обласної спілки споживчих товариств №1220 від 10.11.2015 про перерахування до бюджету орендної плати за землю у розмірі 427 305,97 грн.

11.11.2016 на виконання зазначеного рішення від 26.10.2016 у справі №910/913/16 Господарським судом міста Києва було видано накази.

25.09.2018 до Господарського суду м. Києва звернувся державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 у справі №910/913/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі №910/913/16 у задоволенні заяви державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну способу або порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 справі №910/913/16 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що запропонована державним виконавцем зміна способу виконання судового рішення призведе до зміни рішення по суті та відповідно зміни обраного позивачем способу захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України при зверненні до суду; державним виконавцем не було доведено наявність обставин у розумінні ст.331 ГПК України, з якими пов'язана можливість зміни способу виконання вказаного рішення суду, а також не доведено неможливості виконання рішення у справі у порядку і способом, встановленим у судовому акті.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким змінити спосіб та порядок виконання наказу на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 у справі №910/913/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки обставині, встановленій Донецьким апеляційним господарським судом у справі №913/651/17 стосовно того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не має банківської ліцензії, а тому не має можливості здійснювати банківські операції та відповідно виконати судове рішення у справі №910/913/16 про перерахування зазначеної у виконавчому документі суми коштів на рахунок бюджету. У зв'язку з наведеним, апелянт вважає, що ефективним способом виконання судового рішення у цій справі буде стягнення з відповідача на користь позивача 427 305,07 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 поновлено Волинській обласній спілці споживчих товариств пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/913/16, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/913/16, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.01.2019, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/913/16 залишити без змін.

У судовому засіданні 10.01.2019 представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача, судова колегія, з урахуванням приписів

ч. 12 ст. 270 ГПК України, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

За приписами ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв'язку з чим постановлена у справі № 910/913/16 ухвала Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 має бути залишена без змін, з огляду на таке.

У заяві про зміну способу і порядку виконання рішення, державний виконавець зазначав про те, що ним було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для виконання судового рішення, у тому числі накладення штрафів на боржника за невиконання рішення суду, а також звернення до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення посадовою особою боржника кримінального правопорушення. Однак, як зазначав заявник, рішення боржником не було виконано, у зв'язку з чим на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 160, 331 ГПК України, державний виконавець просив суд змінити спосіб і порядок виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/913/16 від 11.11.2016 та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств 427 305,97 грн.

За приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду, зміни способу та порядку виконання рішення має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому частиною другою вищенаведеної норми визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Зазначені положення статті 16 ЦК України кореспондуються з нормами статті 20 Господарського кодексу України.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з'ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Аналогічну правову позицію викладено у у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі №6-1829цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 у справі №910/913/16 позовні вимоги позивача задоволено, зобов'язано відповідача виконати платіжне доручення Волинської обласної спілки споживчих товариств №1220 від 10.11.2015 про перерахування до бюджету орендної плати за землю у розмірі 427 305,97 грн, тобто отримувачем яких є бюджет, а не позивач.

При зверненні ж до суду із заявою про зміну способу або порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 у справі №910/913/16, державний виконавець просить стягнути вказану суму безпосередньо на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що запропонована державним виконавцем зміна способу виконання судового рішення призведе до зміни рішення суду по суті та відповідно зміни обраного позивачем при зверненні з позовом до суду способу захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Крім того, місцевий господарський суд правомірно зауважив, що стягнення з відповідача на користь позивача 427 305,97 грн не було предметом розгляду у справі, відповідно таке зобов'язання не означено у судовому рішенні, прийнятому за результатами розгляду позовної заяви.

З огляду на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо недоведення державним виконавцем наявності обставин в розумінні статті 331 ГПК України, з якими пов'язана можливість зміни способу виконання вказаного рішення суду, а також не доведено неможливості виконання рішення у справі у порядку і спосіб, встановленими у судовому акті.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає вірною позицію суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі №910/913/16 запропонованим державним виконавцем шляхом.

Додатково, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач у справі не позбавлений передбаченого законодавством України права на обрання на власний розсуд ефективного способу захисту своїх порушених прав та оспорюваних інтересів щодо грошових коштів, які обліковувались на рахунках відповідача та звернення з відповідним позовом до компетентного суду.

Інші доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованих висновків, викладених судом в оскаржуваній ухвалі від 09.10.2018 у справі 910/913/16, також не спростовують, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги Волинської обласної спілки споживчих товариств у суду апеляційної інстанції відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/913/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/913/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/913/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 15.01.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська