ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3458/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-165 від 30.08.2018 р., адвокат;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року, ухвалене суддею Новіковою Р.Г., повний текст якого складений 29.10.2018, у справі № 904/3458/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 21 604 496,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі Позивач) звернулось до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" (далі Відповідач) з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 20 515 283 грн. 80 коп., суми інфляційної складової у розмірі 416 815 грн. 30 коп., 3% річних у розмірі 285 302 грн. 42 коп. та пені у розмірі 387 095 грн. 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №3035/1718-ТЕ-3 від 06.09.2017 в частині своєчасної та повної оплати поставленого природного газу.

29.08.2018 відповідачем до суду подано клопотання, в якому Відповідач просить суд зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до 10 відсотків, а саме стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 38 709 грн.54 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року у справі №904/3458/18 позов задоволено частково. Зменшено розмір пені на 60% з 387 095 грн. 35 коп. до 154 838 грн. 14 коп.

Стягнуто з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 19 365 924 грн. 97 коп., суму пені в розмірі 154 838 грн. 14 коп., суму 3% річних у розмірі 285 302 грн. 42 коп., суму інфляційної складової в розмірі 416 022 грн. 62 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 315 061 грн. 61 коп.

В частині стягнення суми основного боргу в сумі 549 762 грн. 20 коп. - закрито провадження.

У задоволенні вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 599 596 грн. 63 коп., пені в розмірі 232 257 грн. 21 коп., суми інфляційної складової в розмірі 792 грн. 68 коп. відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині зменшення пені на 60%, що становить суму 232 257 грн. 21 коп., Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати у цій частині, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги по стягненню пені у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Публічне акціонерне товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на те, що здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики, як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобовязань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу, Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Зазначає, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан Позивача за кінець 2017 року торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 58 988 тис. грн., має тенденцію до зростання - у 2016 році становила 49 209 тис. грн.

Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис. грн., відстрочені податкові зобовязання складають 67 304 тис. грн.

Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. грн., довгострокових - 14 736 тис. грн.

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обовязків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Зазначає, що кошти, які надходили на рахунки Відповідача від споживачів послуг з теплової енергії м. Жовті Води, перераховувались (спрямовувалися без будь-якого втручання з боку Відповідача) майже у 80 % еквіваленті на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України", відповідно до розрахунку нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ, направлених уповноваженим банкам.

Вважає, що при розгляді клопотання Відповідача про зменшення розміру нарахованої пені місцевий господарський суд правильно прийняв до уваги інтереси Позивача, який так само як і Відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов та має передбачене договором право на стягнення неустойки. Одночасно, місцевим господарським судом вірно зазначено, що з урахуванням встановлених судом обставин, а також враховуючи майновий стан сторін, а саме збиткову діяльність Відповідача та відсутність документально підтверджених відомостей про понесення Позивачем збитків внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов'язань, наявні підстави для частково задоволення клопотання Відповідача та зменшення суми належної до стягнення пені на 60 % до 154 838 грн. 14 коп. грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2018 (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Антонік С.Г., Кощеєв І.М.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача; розгляд справи призначено на 09.01.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2019 через неявку представників сторін розгляд справи відкладено на 16.01.2019.

В судовому засіданні 16.01.2019 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

06.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-постачальник) та Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" (далі-споживач) підписано договір постачання природного газу №3035/1718-ТЕ-3 (далі-договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами пункту 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населення.

Пункт 2.1 договору передбачає, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 14000 тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі 1150; листопад в обсязі 2100; грудень в обсязі 3100; січень в обсязі 3100; лютий в обсязі 2450; березень 2100.

Додаткової угодою №2 від 28.03.2018 викладено пункт 2.1. договору в наступній редакції: Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 12385,322 тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

жовтень в обсязі 544,923; листопад в обсязі 1983,067; грудень в обсязі 2013,720; січень в обсязі 2809,462; лютий в обсязі 2434,150; березень 2600".

Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу у пунктах приймання-передачі природного газу на

газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, повязану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2018 №2493.

За умовами пункту 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4942 грн.00 коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930 грн.40 коп.

Пунктом 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 6.1. (в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018) договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №1 від 11.01.2018) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пункт 8.2. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018) передбачає, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобовязується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоду, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведення споживачем відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20.

За змістом пункту 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач поставив протягом періоду з жовтня 2017 по березень 2018 включно, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 72 382 406 грн.16 коп. що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 3231611 грн. 36 коп., від 30.11.2017 на суму 11760380 грн. 53 коп., від 31.12.2017 на суму 11942165 грн. 09 коп., від 31.01.2018 на суму 16661233 грн. 44 коп., від 28.02.2018 на суму 14435483 грн. 16 коп., від 31.03.2018 на суму 14351532 грн. 42 коп. (а.с. 31-36 том 1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Проте, як зазначає позивач, КП "Жовтоводськтепломережа" за поставлений природний газ розрахувався не повністю та несвоєчасно, що стало підставою для пред'явлення позовної вимоги про стягнення основної заборгованості, а також для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих внаслідок порушення терміну розрахунку за поставлений товар.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, тому є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 19 365 924 грн. 97 коп. за період з жовтня 2017 по березень 2018 включно.

В той же час, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану Позивача, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору №3035/1718-ТЕ-3 від 06.09.2017, відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобовязання, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної пені на 60%.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як підтверджено матеріалами справи та не оскаржується сторонами, на виконання умов договору позивач поставив протягом періоду з жовтня 2017 по березень 2018 включно, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 72382406 грн. 16 коп. що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 3231611 грн. 36 коп., від 30.11.2017 на суму 11760380 грн. 53 коп., від 31.12.2017 на суму 11942165 грн. 09 коп., від 31.01.2018 на суму 16661233 грн. 44 коп., від 28.02.2018 на суму 14435483 грн. 16 коп., від 31.03.2018 на суму 14351532 грн. 42 коп. (а.с. 31-36 том 1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" сплатило вартість природного газу, отриманого за договором протягом періоду з жовтня 2017 по березень 2018 включно на суму 51 867 122 грн. 20 коп. Внаслідок чого у покупця станом на 25.06.2018 утворилась заборгованість перед продавцем на суму 20 515 283 грн. 80 коп.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення пункту 6.1 договору, строк оплати вартості природного газу настав.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Позивач звернувся 30.07.2018 (дата відбитка штемпеля відділення поштового звязку на поштовому конверті а.с.49 том 1) з відповідним позовом до суду про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 20 515 283 грн. 80 коп.

Відповідачем здійснено оплату боргу 26.06.2018 у сумі 148 501 грн. 54 коп. та 26.07.2018 у сумі 451 095 грн. 09 коп., тобто до подання позову на загальну суму 599 596 грн. 63 коп.

Протягом розгляду судом першої інстанції даної справи, а саме 28.08.2018 відповідачем сплачено борг у сумі 549 762 грн. 20 коп.

Таким чином, станом на день вирішення розгляду справи, сума заборгованості становить 19 365 924 грн.97 коп.

Докази сплати суми основної заборгованості у розмірі 19 365 924 грн. 97 коп. в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов правильного висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 19 365 924 грн. 97 коп. за період з жовтня 2017 по березень 2018 включно.

Відповідно до частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку про закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу в сумі 549 762 грн. 20 коп., сплаченої під час розгляду справи у звязку з відсутністю предмету спору.

В частині стягнення суми основного боргу в сумі 599 596 грн. 63 коп., сплаченої до подачі даного позову до суду, господарський суд підставно відмовив у задоволені позову.

Позивач на підставі пункту 8.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 27.03.2017 по 31.05.2018 (з урахуванням оплат) в розмірі 387 095 грн. 35 коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с.13-17 том 1).

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума пені в більшому розмірі, ніж заявлено до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність нарахування суми пені в розмірі 387 095 грн. 35 коп.

Також, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін за Договором як грошових зобов'язань, так як у Замовника існує обов'язок оплатити поставлений йому товар, наявні підстави для застосування частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення.

У звязку з чим, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявив до стягнення суму інфляційної складової у розмірі 416 815 грн. 30 коп. за загальний період з 01.12.2017 по 30.04.2018 (з урахуванням оплат) та 3% річних у розмірі 285 302 грн. 42 коп. (з урахуванням оплат) за загальний період з 28.11.2017 по 31.05.2018 (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с.13-17).

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати відповідачем суми боргу, положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних у розмірі 285 302 грн. 42 коп. та збитків від інфляції в розмірі 416 022 грн. 62 коп., нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки порушення виконання грошового зобовязання мало місце.

В частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 792 грн. 68коп. правомірно відмовлено.

Щодо доводів апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про необґрунтоване та незаконне зменшення місцевим господарським судом належної до стягнення пені на 60%, колегія суддів з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів встановила наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено матеріалами справи, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору № 3035/1718-ТЕ-3).

Згідно із пунктом 2.1. статті 2 Статуту Відповідача, підприємство створене з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією згідно укладених договорів, надійного і безперервного виробництва та постачання електричної енергії, згідно ліцензій.

Відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямоване на забезпечення тепловою енергією таких категорій: 1. Населення (88.14%); 2. Бюджетні організації (10,09 %); 3. Інші споживачі (1.77 %). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік погоджена рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 20 жовтня 2016 за № 413.

Відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2018 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямоване на забезпечення тепловою енергією таких категорій: 1. Населення (88,5%); Бюджетні організації (9,79 %); 3. Інші споживачі (1,74 %). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" погоджена рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 18 січня 2018 року за № 06.

Отже, КП "Жовтоводськтепломережа" є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території м. Жовті води, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Таким чином, КП "Жовтоводськтепломережа" самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Так у спірний період (а також поза його межами), а саме з січня 2017 року по серпень 2018 року включно норматив відрахувань з зазначеного рахунку зі спеціальним режимом використання склав відповідно:

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у січні

року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у березні 2017 року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України"та 9.29 % на рахунок Відповідача у травні 2017 року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у червні 2017 року; „

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у липні 2017 року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у серпні 2017 року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у вересні 2017 року;

80,07 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,29 % на рахунок Відповідача у жовтні 2017 року;

77,74 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 11,62 % на рахунок Відповідача у листопаді 2017 року;

79,16 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 10,14 % на рахунок Відповідача у січні 2018 року; '

80,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,09 % на рахунок Відповідача у лютому 2018 року;

76,41 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 12,89 % на рахунок Відповідача у березні 2018 року;

80,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,09 % на рахунок Відповідача у квітні 2018 року;

80,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,09 % на рахунок Відповідача у червні 2018 року;

80,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,09 % на рахунок Відповідача у липні 2018 року;

80,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 9,09 % на рахунок Відповідача у серпні 2018 року.

Таким чином, кошти, які надходили на рахунки Відповідача від споживачів послуг з теплової енергії м. Жовті Води, перераховувались (спрямовувалися без будь-якого втручання з боку Відповідача) майже у 80 % еквіваленті на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України", відповідно до розрахунку нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ, направлених уповноваженим банкам.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобовязання.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що відповідачу потрібні грошові кошти на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії з метою забезпечення своєчасного та належного надання відповідних послуг, тоді як станом на 01 січня 2018 року заборгованість споживачів (категорія "НАСЕЛЕННЯ") перед Відповідачем за послуги теплопостачання (централізованого опалення) складає 54 065 тис. грн. Отже, через значну несплату населенням, юридичними особами та бюджетними організаціями наданих Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" послуг, останній несе значні збитки.

Закони та інші нормативно-правові акти, що регулюють відносини Відповідача і споживачів комунальних послуг, в тому числі з теплопостачання, не сприяють підвищенню платіжної дисципліни. Масове невиконання судових рішень, відповідно до яких на користь Відповідача стягнута заборгованість громадян та юридичних осіб за надані послуги з теплопостачання ускладнює належне виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати енергоносіїв, зокрема за Договором № 3035/1718-ТЕ-З.

Таким чином, оскільки Відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам (за Договором № 3035/1718-ТЕ-3 категорії "НАСЕЛЕННЯ") для потреб опалення; є комунальним підприємством, яке не займається будь-якою іншою діяльністю, то здійснення оплати поставленого Позивачем газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів (категорії "НАСЕЛЕННЯ") з Відповідачем за спожиту теплову енергію.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, надані Відповідачем до матеріалів справи під час розгляду справи судом першої інстанції вищезазначені докази, ступінь виконання відповідачем зобов'язань за договором, причини несвоєчасного виконання зобовязання, значимість підприємства відповідача для населення та держави, постачання відповідачем теплової енергії саме населенню та бюджетним організаціям - містять об'єктивні відомості, які підтверджують висновок місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки та спростовує доводи апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання збитків/понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості наданих послуг.

Так, в апеляційні скарзі Позивач наголошує на тому, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за кінець 2017 року торгова дебіторська заборгованість становила 58 988 тис. грн., має тенденцію до зростання - у 2016 році становила 49 209 тис. грн. Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис. грн., відстрочені податкові зобовязання складають 67 304 тис. грн. Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. грн., довгострокових - 14736 тис. грн.

Поряд із цим Скаржником не надано детальних розшифровок по Консолідованому звіту про фінансовий стан на 31.12.2017 в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості, яка обраховується за Відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії Договору № 3035/1718-ТЕ-3 з жовтня по грудень 2017 року включно.

Окрім цього, заборгованість за Договором № 3035/1718-ТЕ-З перед скаржником у Відповідача в частині нарахування пені виникла лише після 27 березня 2018 року.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції позивачем не надано.

Крім того, відповідно до загальновідомого звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який є у загальному доступі, за 2017 рік Нафтогаз, як окрема юридична особа, отримав чистий прибуток у розмірі 39 330 152 тис. грн. (рядок 2355), що на 48% більше за результат 2016 року.

Отже, зменшення нарахованої пені на 232 257 грн. 21 коп. не призведе до порушення прав Позивача.

Вищезазначене спростовує доводи заявника апеляційної скарги про недотримання судом балансу інтересів сторін.

Посилання заявника апеляційної скарги на наявність судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 року у справі № 826/6064/17, залишеною в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018 року, яким визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не визначенні джерел фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов'язки, при прийнятті постанови від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", є безпідставним, з огляду на наступне.

Так, предметом розгляду адміністративного позову у справі № 826/6064/17 було визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку компенсації, що надається субєктам ринку природного газу на яких покладаються спеціальні обовязки.

Згаданим рішенням Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу має визначати джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов'язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" - далі Закон).

Отже, судовим рішенням у даній справі встановлено, що в порушення вимог зазначеної норми закону Відповідачем (Кабінетом Міністрів України) не визначено джерело фінансування та порядку визначення компенсації, що повинно надаватися Позивачу (ПАТ "НАК "Нафтогаз України"), як суб'єкту ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки у перехідний період, а саме: у період часу з 01 травня 2016 по 31 березня 2017 року (включно).

Натомість, рішення у справі, яке наразі оскаржується в частині зменшення пені стосується періоду часу з жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року, а відтак, посилання на нього скаржником, як на невиконання з боку держави своїх зобовязань з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених скаржником, що спричинило останньому збитки, є безпідставним.

Окрім цього, скаржником не наведено розмір таких збитків, спричинених невиконанням з боку держави своїх зобовязань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, який вважав, що даний випадок можна визнати винятковим, а також беручи до уваги:

- поважні причини несвоєчасного виконання відповідачем зобовязання (Відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання);

- ту обставину, що Відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання від споживачів, серед яких є населення та бюджетні організації;

- поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення порушення та його наслідків;

- ступінь виконання зобов'язань відповідачем по Договору;

- дотримання балансу інтересів обох сторін,

вважає, що є законні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 60% від належної до стягнення суми, а відтак, господарський суд підставно прийшов до висновку про можливість зменшенні пені на 60% з 387 095 грн. 35 коп. до 154 838 грн. 14 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про порушення господарським судом приписів ст. 233 ГПК України. Не знайшли свого підтвердження й доводи скаржника про недотримання судом вимог ст. ст. 7, 74, 86 ГПК України, так як висновки господарського суду про майновий стан Відповідача базуються на доказах, наявних в матеріалах справи.

Судом також було враховано інтереси Позивача, прийнято до уваги, що діяльність ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та беручи до уваги правове призначення штрафних санкцій, господарський суд лише частково задовольнив клопотання Відповідача, який просив зменшити розмір пені до 10 %, та зменшив розмір заявлених штрафних санкцій лише на 60%, чим забезпечив дотримання балансу інтересів обох сторін.

Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів.

Крім того, відповідно до ст. 207 ГПК України суд не лише мав право, а й зобовязаний був розглянути по суті клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Приймаючи до уваги викладене, доводи ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про незаконність прийнятого судового рішення в частині зменшення місцевим господарським судом належної до стягнення пені на 60% слід визнати необґрунтованими, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, відсутні, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 у справі № 904/3458/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 у справі №904/3458/18 залишити без змін.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.01.2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя С.Г. Антонік