ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/3416/17

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Українська дистрибуційна компанія до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України про зобовязання укласти договір, за участю представників від:

позивача не зявилися;

відповідача ОСОБА_2 (ордер серії КВ №251899);

третьої особи ОСОБА_3 (довіреність від 09.01.2019 №31-4/3)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Українська дистрибуційна компанія (далі ТОВ УДК) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (далі ДП Укрспирт) про зобовязання укласти договір постачання спирту на внутрішній ринок.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач стверджує, що відповідач є єдиним субєктом господарювання на території України, який отримав ліцензію на оптову торгівлю спиртом етиловим і, в силу постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1266, якою затверджено Порядок визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обсягом (далі Порядок), зобовязаний не пізніше 01.10 року, що передує плановому, укласти з постачальниками договори на поставку спирту в наступному році. Позивач зазначає, що направив відповідачу проект договору 29.09.2017, який відповідач не підписав та не зазначив з якими пунктами проекту договору він не згоден (т.1 а.с.6-16).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2017 порушено провадження у справі №911/3416/17 за вказаним позовом (т.1 а.с.1-2).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що:

- проект поданого позивачем договору передбачає поставку обсягу спирту на значу суму, що становить для відповідача значне фінансове зобовязання, у звязку з чим для укладення відповідного договору відповідач звернувся до уповноваженого органу -ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України, про що повідомлено позивача;

- згода або відмова у погодженні умов договору ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України відповідачу не надана;

- проект договору від позивача отримано лише 29.09.2017, що позбавляло укласти договір у межах строку, встановленого п. 2 Порядку, оскільки для розгляду проекту договору встановлений строк 20 днів (т.1 а.с.102-104).

У подальшому відповідач також вказував на те, що позовні вимоги не можуть бути задоволені так як, встановлюють зобовязання сторін щодо поставки спирту на 2018 рік, який вже закінчився, що в свою чергу унеможливлює виконання, зокрема, відповідачем обовязку щодо поставки спирту у т.ч. щоквартального, з запропонованим позивачем у проекті договору обсягом (додаткові пояснення, т.2 а.с.88-89).

Ухвалою від 08.12.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України (т.1 а.с.135-136).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.04.2018 судом постановлено закрити провадження у справі (т.1 а.с.208-212).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 апеляційну скаргу ТОВ УДК задоволено, а ухвалу Господарського суду Київської області від 13.04.2018 у даній справі скасовано; справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Київської області (т.1 а.с.290-294).

За результатами автоматизованого розподілу, 13.07.2018 відповідна справа передана для розгляду судді Ейвазовій А.Р. (т.2 а.с.1).

Ухвалою суду від 16.07.2018 справу прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (т.2 а.с.2-4).

Між тим, 26.07.2018 від Київського апеляційного господарського суду надійшов запит від 23.07.2018 №1341/18 щодо повернення матеріалів справи для направлення до Верховного Суду, у звязку з надходженням касаційної скарги на постанову апеляційної інстанції, яка прийнята у справі (т.2 а.с.30).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим актом Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги ДП Укрспирт на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у даній справі (т.2 а.с.31-32).

03.10.2018 набрала законної сили постанова Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №911/3416/17, відповідно до якої касаційну скаргу ДП Укрспирт залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 у цій справі без змін (т.2 а.с.65-70).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2018 провадження у даній справі поновлено та призначено проведення підготовчого засідання на 09.11.2018 (т.2 а.с.76-77).

09.11.2018 судом оголошена перерва у підготовчому засіданні до 05.12.2018, про що прийнято ухвалу, занесену до протоколу підготовчого засідання (т.2 а.с.82-84).

23.11.2018 відповідачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи, доказів направлення та отримання листів від 06.10.2017 №02-7-2/2320, від 23.11.2017 №02-7-2/2893, а також відповіді ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України від 08.11.2017 №37-27-13/24709 (т.2 а.с.90-94).

Відповідні докази прийняті судом, оскільки на момент подання позову чинне законодавство не встановлювало строків подання доказів, а необхідність у їх поданні виявлена при новому розгляду у підготовчому засіданні під час зясування питання про те, чи подали сторони всі докази та повідомили про всі обставини; копії відповідних доказів направлені учасникам справи.

05.12.2018 третьою особою подані пояснення, відповідно до яких третя особа просить у задоволенні позову відмовити. Як вказує третя особа, позивач звернувся до відповідача лише 29.09.2017, в свою чергу відповідач для отримання погодження звернувся до ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України лише 06.10.2017, що унеможливило виконання п.2 Порядку в частині дотримання строків укладення договору на поставку спирту (т.2 а.с.101-102).

05.12.2018 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.12.2018 (т.2 а.с.107-111).

В судовому засіданні 21.12.2018 оголошено перерву до 09.01.2019, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу.

Про оголошення перерви в судовому засіданні учасники справи повідомлені під розписку (т.2 а.с.117).

Таким чином, у відповідності до ч.3 ст. 216 та п.1 ч.6 ст. 242 ГПК України, про час, дату та місце судового засідання учасники судового процесу повідомлені належним чином.

В судове засідання 09.01.2019 представник позивача не зявився і про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 21.12.2018 представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити; представник відповідача проти позову заперечував; представник третьої особи просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

29.09.2017 позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладення договору поставки спирту на внутрішній ринок, надавши відповідачу проект такого договору (т.1 а.с.17-18).

У вказаному листі позивач, посилаючись на п.2 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2002 №1266 (далі Порядок), ст.ст.179,181 ГК України, просив підписати проект договору та направити примірник підписаного договору на адресу ТОВ «УДК».

У відповідності до запропонованих позивачем у проекті договору умов, відповідач мав поставити у 2018 році позивачу з розбивкою поквартально 1 280 000 декалітрів спирту з них: 670 000 сорту «Пшенична сльоза» та 610 000,00грн сорту «Люкс».

Ціна спирту визначена у договорі у наступному розмірі: сорт «Люкс» за 1 декалітр - 285,00грн; сорт «Пшенична сльоза» за 1 декалітр - 285,00грн.

У відповідь на вказаний лист відповідачем 06.10.2017 за №02-7-2/2320 надано позивачу відповідь (т.1 а.с.19-20) про те, що, враховуючи ціну та обсяг спирту у запропонованому позивачем проекті договору, господарське зобовязання ДП «Укрспирт» є значним та, в силу ст. 732 ГК України та п.10.5.4 статуту, підлягає погодженню з ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України. Як зазначив у вказаному листі відповідач, після отримання відповідачем від уповноваженого органу управління рішення про надання згоди на вчинення значного зобовязання або про відмову у наданні такої згоди, отримання згоди щодо умов проекту договору або отримання заперечень щодо окремих умов договору, позивача буде повідомлено про таке рішення. Направлення вказаного листа підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (т.2 а.с.90).

Крім того, 06.10.2017 відповідач звернувся до ОСОБА_1 аграрної політики України з листом щодо надання згоди на вчинення ДП Укрспирт значного господарського зобовязання (т.1 а.с.105-106). Факт отримання відповідного листа третьою особою ОСОБА_1 аграрної політики України не оспорювався.

Також, 24.11.2017 відповідач, додатково до відповіді позивачу від 06.10.2017 за №02-7-2/2320, надіслав лист від 23.11.2017 за №02/7-2/2893 (т.1 а.с.109-110), що підтверджується фіскальним чеком від 24.11.2017 та описом вкладення до цінного листа, прийнятого для відправлення за таким чеком (т.2 а.с.92). У вказаному листі відповідач вказує на те, що ним не отримано відповіді від уповноваженого органу управління про надання згоди на вчинення відповідачем значного господарського зобовязання або відмову у наданні такої згоди та повідомляє про наявність заперечень щодо окремих пунктів договору. До зазначеного листа додано протокол розбіжностей до проекту договору. З наданого протоколу розбіжностей вбачається, що відповідач не погоджується з запропонованою позивачем ціною за 1 декалітр спирту.

Окрім того, 07.03.2018 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки спирту на внутрішній ринок №106 (т.1 а.с.184-189), яким узгоджено постачання у 2018 році спирту сорту «Люкс» (а.с.191-198) .

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача укласти договір на умовах, запропонованих позивачем у проекті, наданому 29.09.2017.

Вказані позовні вимоги не можуть бути задоволенні з огляду на наступне.

Як визначено чч.1,2 ст. 73 ГК України, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління; орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

У відповідності до п. 10.5.4 статуту відповідача, затвердженого наказом ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України від 13.03.2017 №124, передбачено, що директор підприємства погоджує із уповноваженим органом управління вчинення, зокрема, значного господарського зобовязання.

Згідно п. 11.2.18 статуту відповідача, уповноважений орган управління приймає рішення у випадках, визначених законами України, про надання згоди на вчинення підприємством значного господарського зобовязання або про відмову в наданні такої згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 732 ГК України, значним господарським зобов'язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов'язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності; статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов'язання до значного господарського зобов'язання.

Як визначено відповідною частиною вказаної норми, значне господарське зобов'язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

У відповідності до ч. 3 вказаної норми, рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

При цьому, відповідно до чч.4,5 вказаної норми, забороняється ділити предмет господарського зобов'язання з метою ухилення від передбаченого цією статтею порядку прийняття рішень про вчинення значного господарського зобов'язання. значне господарське зобов'язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Отже, для відповідача як державного унітарного підприємства є обовязковими відповідні вимоги щодо погодження вчинення значного господарського зобовязання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

При цьому, згідно чч. 1,2 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов; істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору, як визначено ч.3 ст.180 ГК України, сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно чч. 3,4 ст. 181 ГК України, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Отже, щодо розгляду пропозиції укласти договір законом встановлено двадцятиденний строк.

В силу чч.5,6 ст.181 ГК України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони; у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

При цьому, як визначено ч.7 ст.181 ГК України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, зокрема, сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно ст. 189 ЦК України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна, як визначено чч.2,3 ст.189 ГК України, є істотною умовою господарського договору; суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Згідно ст. 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», імпорт, експорт або оптова торгівля спиртом етиловим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим здійснюються за наявності ліцензій лише державними підприємствами (організаціями), спеціально уповноваженими на це Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №372 від 28.07.2010 вирішено уповноважити ДП "Укрспирт" здійснювати експорт спирту етилового і плодового (код згідно з УКТ ЗЕД 2207) та оптову торгівлю спиртом етиловим і плодовим (код згідно з УКТ ЗЕД 2207).

При цьому, згідно відомостей на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України, відповідач у даній справі є єдиним субєктом господарювання на території України, який отримав ліцензію на оптову торгівлю спиртом етиловим (ліцензія №100305 терміном дії з 02.09.2015 по 02.09.2020).

Таким чином, відповідач у даній справі є монополістом на певному ринку товарів (оптова торгівля спиртом). Однак, оскільки відповідач також є державним унітарним підприємством, він зобовязаний, зважаючи на обсяг спирту, що за запропонованим проектом договору мав поставлятись позивачу, та орієнтовну ціну такого обсягу спирту, що становить 364 800 000грн (670000*285+610000*285), мав отримати згоду органу управління ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України. Так, відповідне господарське зобовязання поставити спирт такого обсягу є значним зобовязанням, оскільки складає більше 25% вартості активів ДП «Укрспирт» за даними річної фінансової звітності 2016 року.

Проте, рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, яке передбачено проектом договору, який запропонував позивач, не отримано.

Також, судом враховано те, що проект договору поданий позивачем для укладення 29.09.2017, що унеможливлювало розгляд такої пропозиції протягом строку, встановлено ч.3 ст.181 ГК України, та укладення договору, який передбачає постачання у 2018 році, до 01.10.2017.

Так, у відповідності до п. 1 Порядку, він установлює процедуру визначення виробників і покупців спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, спирту етилового ректифікованого денатурованого, спирту етилового денатурованого (спирту технічного), абсолютованого спирту, біоетанолу (далі - спирт), фракції головної етилового спирту, а також механізм здійснення контролю за обігом спирту і поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, постачальників, у тому числі виробників (далі - постачальники), і тих, що провадять його закупівлю (далі - покупці), незалежно від форми власності.

Згідно п. 2 вказаного Порядку, з метою формування обсягу виробництва спирту покупці не пізніше ніж 1 жовтня року, що передує планованому, укладають з постачальниками договори на його поставку в наступному році із зазначенням її строків та умов. Договір укладається у чотирьох примірниках згідно з примірним договором, який затверджується спільним наказом Мінагрополітики і ДПС.

При цьому, відповідним пунктом визначено, що постачальники спирту подають до 1 листопада року, що передує планованому, відповідним центральним і місцевим органам виконавчої влади, до сфери управління яких належать підприємства - постачальники спирту (далі - уповноважені органи), по одному примірнику договорів; уповноважені органи на підставі договорів затверджують до 1 грудня року, що передує планованому, обсяги виробництва та споживання спирту за напрямами використання та інформують про це Мінекономрозвитку для складення і затвердження балансу виробництва та споживання спирту.

За вказаних обставин, підстав для задоволення заявлених позовних вимог не має.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог підлягають покладенню на позивача

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Українська дистрибуційна компанія (01135, м. Київ, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 12, ідентифікаційний код 37310549) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ідентифікаційний код 37199618), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 аграрної політики та продовольства України ( 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 24, ідентифікаційний код 37471967) про зобовязання укласти договір постачання спирту на внутрішній ринок у редакції, викладеній у позовній заяві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, з урахування підпункту 17.5 пункту 17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.01.2019.

Суддя А.Р. Ейвазова