ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Справа №906/361/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 11.09.18р. (повний текст 12.09.2018р.) у справі №906/361/18 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 (м.Київ)

до Малого приватного підприємства "Комунальник"

про стягнення 1092453,53 грн.

за участі представників сторін:

позивач (апелянт): ОСОБА_2, довіреність б/н від 02.01.2019р.

відповідач: не зявився,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11.09.2018р. у справі №906/361/18 (суддя Лозинська І.В.) відмовлено у позові Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства "Комунальник" про стягнення 1092453,53 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№714/18, арк.справи 181-183).

В скарзі апелянт зазначає, в наявному рішенні господарського суду Житомирської області від 14.06.2010р. у справі №10/1645, яке набрало законної сили, судом визнано та доведено факт існування заборгованості за кредитним договором від 08.06.2007р. за №0, що надає можливість АТ «Дельта Банк» повторно не доводити в судовому порядку існування заборгованості при розгляді судом даної позовної заяви.

Апелянт звертає увагу, що в матеріалах кредитної справи МПП «Комунальник» міститься лист від 12.04.2013р. №02-08.6/320 управління Державної казначейської служби України в Андрушівському районі, яке надало інформацію про те, що платіжні доручення ВДВС Андрушівського РУЮ про стягнення коштів з МПП «Комунальник» на користь АТ «Дельта Банк», згідно розпорядження №106 від 01.03.2013р., були проведені 05.03.2013р. на суму 29054,34 грн. та 26.03.2013р. на суму 29054,35 грн. при надходженні підкріплення з Державної казначейської служби України на єдиний казначейський рахунок.

Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №0 від 08.06.2007р., що 06.03.2013р. погашено проценти в розмірі 3423,86 швейцарських франків та 27.03.2013р. погашено проценти в розмірі 3450,70 швейцарських франків.

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, правовою підставою відмови у задоволенні позову є те, що рішення господарського суду у справі №10/1645 від 14.06.2010р. виконано у повному обємі саме на користь позивача, так як реалізація майна, що було предметом іпотеки за Договором іпотеки від 08.06.2007р. відбулася після укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

Скаржник стверджує, що судом не взято до уваги, що рішення господарського суду Житомирської області у справі №10/1645 винесено 14.06.2010р., а проценти були погашені внаслідок реалізації майна лише 06.03.2013р. та 27.03.2013р, а тому відповідно були нараховані відсотки за користування кредитними коштами.

Станом на 02.05.2018р. відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість за кредитним договором від 08.06.2007р. за №0 у сумі 1092453,53грн., яка складається з суми заборгованості за простроченими відсотками - 1056643,59грн. та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків - 35809,94 грн.

В скарзі посилається на положення ст.ст.525, 526, 530, 599, 611, 612, 625, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України та умови п.п.1.3.2, 1.3.3, 1.3.4, 1.3.5, 7.1, 9.2, 11.1 Кредитного договору.

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 11.09.2018р. у справі №906/361/18 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ «Дельта Банк» до МПП «Комунальник» про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Ухвалою від 05.11.2018р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 11.09.2018р. у справі №906/361/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.11.2018р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4 .

У зв'язку із відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_3 з 12.11.2018р. по 16.11.2018р., судове засідання у справі №906/361/18, яке призначене на 15.11.2018р. об 11:00год., не відбулося. Учасники справи були повідомлені про неможливість проведення судового засідання телефонограмою та шляхом розміщення відповідної інформації на сторінці суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

20.11.2018р., обставини, які унеможливили проведення судового засідання 15.11.2018р. відпали, тому ухвалою розгляд апеляційної скарги було призначено на 13.12.2018р. об 12:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Ухвалою від 13.12.2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 09.01.2019р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

У судові засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача не зявлявся, причини неявки не повідомляв.

Ухвали суду з датами судових засідань направлялися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка" на адресу відповідача - Малого приватного підприємства "Комунальник" - вул.Лисенка, 8, Андрушівська, Андрушівський район, Житомирська область, 13401.

Однак, листи із ухвалами поверталися на адресу суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.99 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Колегія суддів вважає, що неотримання ухвал суду та повернення його до суду з поміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, із процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи наведене, судом здійснено всі можливі дії для повідомлення представника відповідача про судові засідання, а тому вважає, що останнього повідомлено у встановленому законом порядку.

З огляду на положення ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Малого приватного підприємства "Комунальник".

У судовому засіданні апеляційної інстанції 09.01.2019р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим просить його скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

08.06.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) та Малим приватним підприємством "Комунальник" (позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №0 (арк.справи 13-19), згідно з п. 1.1. якого банк зобов'язався надати відповідачу, а останній - прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 40000,00 швейцарських франків у порядку та на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1656000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

За п.п.1.2.2. кредитного договору відповідач у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №2 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 08.06.2018р..

Згідно з п.п.1.3.1. кредитного договору за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 8,99% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк (зокрема, понад терміни, встановлені графіком погашення кредиту, у разі наявності такого графіку) процентна ставка встановлюється у розмірі 8,99% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування та облік таких процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ (п.п.1.3.2. кредитного договору).

Відповідно до п.п.1.3.3. кредитного договору сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом "а" та/або "б" п. 9.2 договору.

Підпунктом 1.3.4. кредитного договору сторони погодили, що нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно - правових актів НБУ та чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами п.п.1.3.2., 1.3.3., 9.2. договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п.п.1.3.2. та/або п.п.1.3.3., 9.2. договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Згідно з п.п.1.3.5. кредитного договору, позичальник зобов'язується сплачувати проценти у строк з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Сторони погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту: банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язується сплатити банку суму таких нарахованих процентів.

При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строк, сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в такому порядку, а саме:

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом "факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку.

Відповідно до п.9.2 кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору банк може змінити розмір процентної ставки в сторони збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин:

а) порушення позичальником вимог п.4.8 цього договору; та/або

б) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або настання змін у грошово-кредитній політиці НБУ, наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленого НБУ на дату укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки на 3 відсоткових пункту по бланкових кредитах "овернайт" НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки).

Пунктом 11.1 кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог чинного законодавстві України, зокрема, ст.ст.525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п.2.3, 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11, 7.4. цього договору та/або настанні обставин, що передбачені вищевказаними пунктами банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов'язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідне письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманні кредит та плату за кредит у встановлений банком заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику.

Також, 08.06.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та Малим приватним підприємством "Комунальник" (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки відповідно до пп.1.1. якого Іпотекодавець з метою забезпечення викладених нижче зобовязань передає в іпотеку цілісний майновий комплекс із 4-х будівель: Адмінбудинок, літ.«А-1», столярний цех, літ.Ж-1, Лісопильний цех, літ.3-1, Сушильна камера, літ.К-1 загальною площею 568.30 кв.м., що є власністю Іпотекодавця (далі - Предмет Іпотеки), що знаходяться за адресою: м.Андрушівка Житомирської області, вул. Лисенка, 8а (вісім, літера «а»). Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 0,6400га, право користування якою підтверджується Державним актом на право постійного користування землею (01-01 Серія ЖТ 003037), виданий Андрушівською міською радою 20.12.1999р.

Відповідно до п.1.3 договору, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань МПП "Комунальник за договором про надання поновлювальної кредитної лінії №00 від 08 червня 2007 року, (надалі кредитний договір ) але не обмежуючись наступними зобовязаннями: Зобовязання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до Кредитного договору, кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 40000.00 (сорок тисяч швейцарських франків) 00 сантимів.

03.03.2008р. між банком і відповідачем укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, згідно з якою ліміт кредитної лінії було збільшено до 59125,00 шв. франків, що дорівнює еквіваленту 284982,50 грн. за курсом НБУ станом на день укладення договору.

Відповідно до п.п.1.2 даної додаткової угоди за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 9,99% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору (арк.справи 9).

До додаткової угоди складено графік погашення кредиту (арк.справи 9 (зворот) - 10).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.06.2010р. у справі №10/1645 задоволено частково позов ПАТ "Укрсиббанк" до МПП Комунальник: стягнуто з Малого приватного підприємства "Комунальник" на користь банку 37493,03грн. боргу згідно з кредитним договором №0 від 08.06.2007р., 17250,73грн. боргу по відсотках, 2689,65грн. пені за порушення терміну погашення кредиту, 619,72грн. пені за порушення терміну сплати відсотків, 580,53 грн. держмита, 30,79 грн. витрат на ІТЗ, а всього на загальну суму 58664,45 грн.; в іншій частині позову відмовлено (арк.справи 91, 92).

08.12.2011р. між ПАТ "Укрсиббанк" (продавець) та ПАТ "Дельта Банк" (покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (далі - договір відступлення права вимоги), відповідно до якого продавець передав (відступив) покупцю права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінив ПАТ "Укрсиббанк" як кредитора (новий кредитор) у цих зобов'язаннях; внаслідок передачі від ПАТ "Укрсиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ "Укрсиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (арк.справи 23-25).

Факт відступлення права вимоги підтверджується актом приймання-передачі від 19.12.2011р. (арк.справи 121-123), повідомленням про передачу вих.№10135/КРМ/3 від 22.01.2012р. з доказами його відправлення (арк.справи 124-126).

Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. до ПАТ "Дельта Банк", як нового кредитора, перейшло право вимоги від Малого приватного підприємства "Комунальник" щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.06.2007р. №0, який укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та МПП "Комунальник".

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.02.2013р. у справі №10/1645 задоволено заяву ПАТ "Дельта Банк" про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (61050, м.Харків, пр.Московський, 60, код 09807750) у виконавчому провадженні Відділу державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції ВП №22682500 (боржник ОСОБА_4 приватне підприємство "Комунальник") з виконання наказу №10/1645, виданого 09.07.2010р. господарським судом Житомирської області, його правонаступником Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул.Щорса, 36-б, код 34047020). Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що 24.01.2013р. на адресу господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з додатками, згідно якої заявник просить замінити сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області №10/1645 від 09.07.2010р., а саме стягувача - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

У листі від 12.04.2013р. №02-08.6/320 Управлінням державної казначейської служби України в Андрушівському районі зазначено, що платіжні доручення ВДВС Андрушівського РУЮ, згідно з розпорядженням №106 від 01.03.2013р., проведено 05.03.2013р. на суму 29054,34грн. та 26.03.2013р. на суму 29054,35грн., а всього на загальну суму 58108,69грн. саме на користь ПАТ "Дельта-Банк" (арк.справи 152).

Постановою Правління НБУ №664 від 02.10.2015р. відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ "Дельта Банк" (арк.справи 93), у зв'язку з чим 02.10.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №181 щодо початку процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно (арк.справи 94).

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017р. №619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" на два роки по 04.10.2019р. включно (арк.справи 95).

Згідно листа Андрушівського РВДВС ГТУЮ у Житомирській області вих.№11416 від 31.07.2018р. наказ №10/1645 від 09.07.2010р. надійшов на виконання 03.08.2010р.; державний виконавець 03.08.2010р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, а 18.03.2013р. - постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом; матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання (арк.справи 153).

Позивач у листі вих.№02.3-2677 від 10.09.2018р. (арк.справи 150) повідомив, що 09.11.2012р. в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду №10/1645 від 09.07.2010р. на загальну суму боргу у розмірі 58664,45грн. реалізовано нежитлову будівлю та споруди за адресою: м.Андрушівка, вул.Лисенка, 8а.

Посилаючись на невиконання відповідачем належним чином умов кредитного договору, позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.06.2007р. №0 у сумі 1092453,53грн., з яких 1056643,59грн. боргу за простроченими відсотками, 35809,94грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за відсотками, пенею без врахування основної суми заборгованості за договором кредиту за період з 03.05.2015р. по 02.05.2018р. включно (арк.справи 22), згідно з яким якого нараховано відсотки на суму боргу у розмірі 54747,81 швейцарських франків за відсотковою ставкою 23,98% та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у гривні.

11.09.2018р. представник позивача подала суду першої інстанції розрахунок боргу за договором (арк.справи 151), відповідно до якого наведено розрахунок заборгованості за відсотками за кредитом в швейцарських франках за період з 19.12.2011р. по 02.05.2018р., з якого вбачається, що нарахування відсотків проводилось на суму боргу у розмірі 54747,81 швейцарських франків за відсотковою ставкою 23,98, а також розрахунок заборгованості пені за несвоєчасне повернення відсотків в гривні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між банком та відповідачем договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а отже, даний договір та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України та ст.ст.345-349 параграфа 1 глави 35 ГК України визначають права та обов'язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

Згідно з нормою ч.2 ст.345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Приписами ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст.14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст.525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Як передбачено ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Із вступної частини рішення господарського суду у справі №10/1645 від 14.06.2010р. вбачається, що ПАТ "УкрСиббанк", з врахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача 444977,66 грн., з яких, зокрема, 424417,56 грн. основного боргу (в еквіваленті 54747,81 шв.франків).

При цьому, рішенням суду позов задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь банку 37493,03 грн. основного боргу, а всього на суму 58664,45 грн.; в решті позовних вимог відмовлено (арк.справи 91, 92).

Слід зазначити, що рішення господарського суду у справі №10/1645 від 14.06.2010р. виконано у повному об'ємі, так як реалізація майна, що було предметом іпотеки за Договором іпотеки від 08.06.2007р. (арк.справи 155, 156) відбулася після укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р.

Крім цього, в розрахунках заборгованості за відсотками за кредитом у швейцарських франках (арк.справи 22,151), позивачем у графі "сума заборгованості", на яку нараховано відсотки, зазначено основну суму у розмірі 54747,81 шв.франків, яка була предметом розгляду господарським судом в межах справи №10/1645 та щодо якої винесено рішення про часткове задоволення позову.

Також, позивачем у розрахунку у графі "відсоткова ставка" зазначено 23,98%, що не передбачено ні кредитним договором, ні додатковими угодами до нього, оскільки останніми передбачалася відсоткова ставка у розмірі 8,99% та 9,99% відповідно.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність вказаного розрахунку відсотків та пені.

Щодо твердження позивача, що відповідач погасив проценти 06.03.2013р. - 3423,86 шв.фр. та 27.03.2013 - 3450,70 шв.фр., колегія суддів, з огляду на встановлені обставини справи, вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що вони нараховані на неіснуючу суму основного боргу та за не погодженою відповідачем у законний спосіб відсотковою ставкою.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами підставність позовних вимог, тому у задоволенні позову відмовлено правомірно.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі ОСОБА_5 проти Іспанії).

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 11.09.2018р. у справі №906/361/18 залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено "14" січня 2019 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.