СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа № 913/446/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Слободін М.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

прокурора Хряк О.О., посвідчення №028256 від 15.08.2014 року;

позивача - не зявився;

1-го відповідача не зявився;

2-го відповідача адвокат ОСОБА_1 за довіреністю №378 від 01.10.2018 року, посвідчення №6785/10 від 27.06.2018 року;

3-го відповідача не зявився;

третьої особи- не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», м. Київ (вх. № 1283 Д/1-18)

на рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17, ухвалене в приміщенні господарського суду Луганської області (суддя Масловський С.В.), повний текст якого складено 09.02.2018 року

за позовом Першого заступника прокурора Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

до 1-го відповідача Державного підприємства "Первомайськвугілля" м.Гірське, Луганської області

до 2-го відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», м. Київ

до 3-го відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Активлізинг» , м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Газенерголізинг", м. Полтава

про визнання недійсними додаткових угод до договору фінансового лізингу

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17 позов задоволено повністю; визнано недійсною додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ, укладену 01.04.2013 між ДП "Первомайськвугілля" та ТОВ "Український лізинговий фонд"; визнано недійсною додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ, укладену 01.04.2013 року між ДП "Первомайськвугілля" та ТОВ "Український лізинговий фонд"; визнано недійсною додаткову угоду №5 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ, укладену 05.12.2013 року між ДП "Первомайськвугілля" та ТОВ "Український лізинговий фонд"; визнано недійсною додаткову угоду №6 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ, укладену 20.01.2014 року між ДП "Первомайськвугілля" та ТОВ "Український лізинговий фонд»; стягнуто з Державного підприємства "Первомайськвугілля" на користь Прокуратури Луганської області (судовий збір в сумі 3200 грн 00 коп.; стягнуто з ТОВ «Український лізинговий фонд» на користь Прокуратури Луганської області судовий збір в сумі 3200 грн 00 коп.

Рішення суду мотивоване укладенням оспорюваних додаткових угод №№ 3, 4, 5, 6 всупереч частини 5 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваних угод), оскільки додаткові угоди №№ 3, 4 змінюють умови договору, а саме коефіцієнт коригування, збільшуючи середньозважений/офіційний курс української гривні до долара США на міжбанківському ринку на один відсоток, що призводить до збільшення лізингових платежів; додатковими угодами №№ 5, 6 змінені обумовлені в договорі суми лізингових платежів, а розрахунки, викладені у графіках погашення заборгованості, зроблені з урахуванням додаткових угод №№ 3, 4, тобто з урахуванням збільшеного середньозваженого/офіційного курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку. Внесенням цих змін сторони оспорюваних угод покладають додаткові зобов'язання на лізингоодержувача (відповідача 1), що призводить до незапланованого фінансового навантаження на Державний бюджет України. Господарський суд першої інстанції відхилив доводи відповідача 2, що оспорюваним угодам в рішенні від 14.12.2016 у справі № 913/1147/16 вже надавалась правова оцінка з огляду на те, що у цій справі питання недійсності оспорюваних угод не досліджувалось та відповідна вимога не заявлялась, а предметом спору були вимоги про стягнення лізингових платежів за договором. Визнання поважними причин пропуску строку позовної давності мотивоване ускладненням для позивача проведення перевірок та здійснення належного контролю в місті Гірське (де розташована ВП "Шахта "Гірська", що належить відповідачу 1) через здійснення з 14.04.2014 на території Луганської області, де розташоване це місто, антитерористичної операції, що є загальновідомим фактом. Крім викладеного відповідача 3 визнано неналежним відповідачем, оскільки до цієї особи прокурором не було заявлено жодної вимоги.

ТОВ «Український лізинговий фонд» з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року у справі №913/446/17 апеляційну скаргу ТОВ "Український лізинговий фонд" було задоволено; рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі № 913/446/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №913/446/17 касаційну скаргу Першого заступника прокурора Луганської області задоволено; постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року у справі №913/446/17 скасовано; справу направлено до Східного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Скасовуючи постанову Донецького апеляційного господарського суду, Верховний Суд зазначив, зокрема, що апеляційний суд дійшов висновку про відповідність умовам договору та нормам Закону змін, внесених до договору оспорюваними угодами, з посиланням на відомості в документації конкурсних торгів та кваліфікаційній документації, що складалась для проведення відповідачем 1 в період липень-серпень 2010 року відкритих торгів із закупівлі послуг фінансового лізингу, за результатами яких був укладений договір, яким як доказам у справі апеляційний суд не надавав оцінку відповідно до статті 86 ГПК України, а вказавши на ймовірність вказаних відомостей - щодо можливості встановлення залежності вартості предмета закупівлі від валютного коригування, всупереч статті 236 ГПК України обґрунтував висновок у справі припущенням.

У разі вирішення питання щодо строку позовної давності у спірних правовідносинах слід виходити з обставин, визначених прокурором та позивачем у позові та клопотанні про поновлення строків позовної давності (пункти 2, 3) та визначених відповідачем 2 в заяві та клопотанні про застосування строків позовної давності (пункт 4), а також надати оцінку доказам у зв'язку із визначеними в цих заявах та клопотанні обставинами.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, а відповідно і Першим заступником прокурора Луганської області було пропущено строк позовної давності та підстави його поновлення, наведені в позові були неповажними та не підлягали задоволенню судом.

Позов подано лише 26.05.2017 року, тобто по спливу трирічного строку давності.

Посилається на аналогічну правову позицію викладену в Постановах Верховного Суду України у справі №3-387гс16 від 11.05.2016 року , № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року.

Спірні правочини не збільшили лізингові платежі, оскільки укладались у звязку з скрутним фінансовим станом ДП «Первомайськвугілля» та були направлені на зменшення фінансового навантаження підприємства, спірні правочини мають кращі та вигідніші умови в порівнянні з первісним договором від 20.08.2010 року; доказів та розрахунків протилежного матеріали справи не містять, хоча судом ставилось питання про надання позивачем відповідних розрахунків.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 року суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Слободін М.М.,суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Український лізинговий фонд» на рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17; учасникам справи встановлено строк до 26.12.2018 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України; призначено справу №913/446/17 до розгляду на 16.01.2019 року.

27.12.2018 року на адресу Східного апеляційного господарського суду від 1-го відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.2912), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить залишити рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28.12.2018 року року на адресу Східного апеляційного господарського суду від прокуратури Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2848), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить залишити рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 16.01.2019 року 2-й відповідач просив апеляційну скаргу задовільнити, рішення першої інстанції скасувати; прокурор просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення першої інстанції без змін.

В судове засідання 16.01.2019 року представники позивача, 1-го відповідача, 3-го відповідача та третої особи не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

На підтвердження направлення копії ухвали від 05.12.2018 року сторонам у справі додано фіскальні чеки УДППЗ "Укрпошта" від 07.12.2018 року: №438 та №390 з яких вбачається, що Державне підприємство "Первомайськвугілля" отримало копію ухвали 11.12.2018 року (а.с.150), а ТОВ "Газенерголізинг" - 17.12.2018 року (а.с 155).

Процесуальні документи у даній справі направлялись на адресу відповідача в порядку приписів ст. 242 ГПК України та із дотриманням вимог ч. 4 ст. 120 ГПК України. Разом з тим, ухвала суду про відкриття апеляційного провадження у справі була повернута на адресу суду апеляційної інстанції із довідкою пошти від 17.12.2018 про повернення "за закінченням терміну зберігання" (а.с.153).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвала суду про відкриття апеляційного провадження у справі була направлена ТОВ «Активлізинг» на адресу (03040, місто Київ, пр.Голосіївський, 70), судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Активлізинг» належним чином повідомлено про розгляд справи та про дату, час та місце проведення судових засідань, проте не виявило бажання бути присутнім у судовому засіданні, та його неявка не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Крім того, вказану ухвалу суду від 05.12.2018 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

20.08.2010 року між ДП «Первомайськвугілля» та ТОВ «Газенерголізинг» було укладено договір фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ на суму 320522715,2 грн.

Умовами договору сторони погодили, що предмет лізингу - це обране Лізингоодержувачем гірничошахтне обладнання, вказане в кожній Специфікації, які є невідємною частиною договору, яке лізингодавець набуває у власність у постачальника на підставі та на умовах цього договору та договору купівлі-продажу та передає його лізингоодержувачу у користування на умовах цього договору (п.1.1.); Договір купівлі-продажу - договір між постачальником, лізингодавцем та лізингоодержувачем, предметом якого є передача у власність лізингодавця постачальником предмету лізингу (п.1.2.).

Загальна вартість предмету лізингу за договором згідно Специфікацій складала 193419830,20 грн, в тому числі ПДВ (20%) 32236638,37 грн. (п.3.1.).

Специфікацією №1 на придбання гірничошахтного обладнання ДП «Первомайськвугілля» ш. Гірська встановлено загальну вартість предмету лізингу в сумі 114747030,20 грн.

Специфікацією №2 на придбання гірничошахтного обладнання ДП «Первомайськвугілля» ш. Гірська встановлено загальну вартість предмету лізингу в сумі 78672800,00 грн. грн.

Відповідно до базового графіку нарахування лізингових платежів №1 згідно специфікації №1 загальна сума лізингових платежів складає 190151287,80 грн.

Відповідно до базового графіку нарахування лізингових платежів №2 згідно специфікації №2 загальна сума лізингових платежів складає 130371428,40 грн.

20.08.2010 року між компанією Торнаторе холдінг лімітед та ТОВ «Газенерголізинг» укладено договір про надання позики №20/08-2010МР1, згідно якого позикодавець надає позичальнику позику для придбання устаткування та передачі у лізинг шахті Гірська ДП Первомайськвугілля (п.1.1.); позика надається в доларах США загальною сумою 25700000,00 доларів США (п.1.2.); позика надається на строк до 01.09.2015 року; вартість позики 11% річних (п.1.5.); всі отримані у вигляді позики кошти за цим договором повинні бути поверненні не пізніше 01.09.2015 (п.4.1).

31.08.2010 року Головним управлінням національного банку України по м. Києву і Київській області видано реєстраційне свідоцтво №12812 про виконання боргових зобовязань перед нерезидентом за залученою від нього позикою в іноземній валюті.

02.09.2010 року між ЗАТ НВК Гірничі машини ТОВ «Газенерголізинг» та ДП «Первомайськвугілля» укладено договір купівлі-продажу №287/10, згідно якого постачальник зобовязувався поставити гірничо-шахтне устаткування згідно Специфікацій і технічним завданням по кожній конкретній узгодженій партії продукції, які є невідємною частиною цього договору (п.1.1.) загальна сума договору на дату його підписання складає 193419830,20 грн; вартість продукції складає 161183191,83 грн.

17.09.2010 року між ДП Вугілля України, як поручителем, ТОВ «Газенерголізинг» та ДП «Первомайськвугілля» укладено договір безоплатної поруки, згідно якого поручитель безоплатно поручається перед кредитором: за виконання боржником свого обовязку щодо сплати лізингових платежів у розмірі 64104543,24 грн, що підлягають сплаті упродовж 360 календарних днів з дати введення в експлуатацію одиниці предмету лізингу за договором фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 року (основний договір), передбаченим п. 2 цього договору; за виконання боржником своїх обовязків по викупу предмета лізингу відповідно до п.3.14, 8.8., 8.9. та 14.1. основного договору у розмірі викупної вартості предмета лізингу за основним договором розрахованої у відповідності з п.3.12 основного договору (п.1.1.).

05.11.2010 року між ЗАТ НВК Гірничі машини, як постачальником, ТОВ «Газенерголізинг» та ДП «Первомайськвугілля» укладено додаткову угоду №1 до договору №287-10 від 02.09.2010 року, згідно якої сторони внесли зміни в додаток №4 до договору №287-10 від 02.09.2010 року щодо найменування та виробника товару.

05.11.2010 року між ТОВ «Газенерголізинг» та ДП «Первомайськвугілля» укладено додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 року, згідно якої внесено зміни до Специфікації №2 та додатку №1 графіку поставки предмета лізингу.

01.04.2013 року між ТОВ «Газенерголізинг» та ДП «Первомайськвугілля» укладено додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 року, згідно якої:

- підпункт 1.4. розділу 1 договору викладено в наступній редакції: базовий графік лізингових платежів - додаток 32 до договору в якому визначається розмір та строк відповідного лізингового платежу, що підлягає сплаті (невідємна частина цього договору). Базовий графік лізингових платежів є базовим для визначення розміру відповідного лізингового платежу, що підлягає сплаті. Базовий графік лізингових платежів розраховується виходячи з винагороди лізингодавця, яка становить 13,54 % річних.

01.04.2013 року між компанією Торнаторе холдінг лімітед та ТОВ «Газенерголізинг», як позичальником -1 та ТОВ Український лізинговий фонд, як позичальником 2, укладено договір часткового переведення боргу за договором №20/08-2010-МР1 про надання позики від 20.08.2010 року згідно якого позикодавець та позичальник-1 підтверджують існування наступних зобовязань:

1.1. Позичальником -1 за основним договором отримано позику у загальному розмірі 24962240,00 доларів США;

1.2. Позичальником-1 за основним договором до моменту укладення договору, за фактичне користування позикою сплачені відсотки у розмірі 476879,86 доларів США;

1.3. Позичальником 1 за основним договором, на момент укладення договору, сплачений основний розмір позики у розмірі 821548,10 доларів США;

1.4. Фактичний розмір заборгованості позичальника-1 за основним розміром позики за основним договором, на момент укладення договору, становить 24140691,90 доларів США;

1.5. Заборгованість позичальника 1 по відсотках, нарахованих на фактичний розмір заборгованості станом на 31.03.2013 року включно становить 6099947,98 доларів США;

01.04.2013 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» та ТОВ «Газенерголізинг» укладено договір уступки майнових прав №03/ИП, згідно якого цедент уступив права лізингодавця за договором фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010, крім прав лізингодавця передбачених п.1.1.1. (п.1.1.); за договором цедент не передає цесіонарію права вимоги заборгованості лізингоодержувача за лізинговими платежами в сумі 75694105,89 грн. існуючими станом на 01.04.2013 та зафіксованими цедентом та ДП Первомацськвугілля у додатковій угоді №2 до договору №Ш-03/ФЛ фінансового лізингу від 20.08.2010 зі строком погашення до 31.12.2020 (п.1.1.1.); цесіонарій сплачує цеденту в порядку та на умовах встановлених договором грошову суму в розмірі 190538788,53 грн.

Актом передачі майнових прав б/н від 01.04.2013 цедент уступив, а цесіонарій прийняв права лізингодавця за договором фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 в розмірі 190538788,53 грн.

01.04.2013 року ДП «Первомайськвугілля» та ТОВ «Український лізинговий фонд» укладено додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010, згідно якої зафіксовано загальну залишкову вартість одиниць предмету лізингу в розмірі 190538788,53 грн (п.3.3.), загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору в редакції додаткової угоди від 01.04.2013 складає 251946807,55 грн та може змінюватись відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу (п.8.1.); сплата лізингових платежів відбувається в гривні з коригуванням на середньозважений курс гривні до долару США на міжбанківському ринку за офіційними даним НБУ, що розраховується згідно формули, передбаченої п.2.6. загальних умов додаток №3 до договору (п.8.5.); викладено в новій редакції Договір №Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 з додатками: графік внесення лізингових платежів (Додаток №1), Специфікація з врахуванням залишкової вартості на дату укладання Додаткової угоди №3 (Додаток № 2), загальні умови договору фінансового лізингу (Додаток № 3).

Згідно графіку внесення лізингових платежів до договору фінансового лізингу в редакції від 01.04.2013 строк нарахування лізингових платежів встановлено з 28.04.2013 по 28.03.2017 року в сумі 251946807,55 грн.

Специфікацією до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФП в редакції від 01.04.2013 встановлено загальну вартість предмету лізингу в сумі 190538788,53 грн.

01.04.2013 укладено додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №Ш-03/ФЛ в новій редакції від 01.04.2013, якою викладено в наступній редакції п.8.5. договору №Ш-03/ФЛ в редакції від 01.04.2013: в гривні з коригуванням гривні до долару США за офіційним курсом НБУ, що розраховується згідно формули, передбаченої п.2.6. загальних умов додатку №3 до договору. П.2.6. Загальних умов договору фінансового лізингу (Додаток №3) до договору №Ш-03/ФЛ в новій редакції від 01.04.2013 викладено в наступній редакції: у випадку визначення в п.8.5. договору щодо використання при визначенні розміру лізингового платежу корегування курсу валют, сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно договору розраховуються з використанням офіційного курсу української гривні до долару США (за офіційним курсом НБУ), що розраховується згідно формули Т = ТО * КТ / КО, де Т - поточний лізинговий платіж, що підлягає сплаті в гривнях; ТО - поточний лізинговий платіж, що зазначений в Графі 6 Графіку платежів; КО - курс української гривні к долару США, що зазначений у п. 8.6. Договору; КТ - офіційний курс української гривні к долару США (за офіційними даними НБУ) на дату платежу, збільшений на 1 відсоток.

03.06.2013 між Компанією Торнаторе холдінг лімітед, як первісним позикодавцем, та компанією Пасторік інвестмент лімітед, як новим позикодавцем та ТОВ Український лізинговий фонд укладено договір уступки права вимоги за договором №20/08-2010-МР1 про надання позики від 20.08.2010, згідно якого на момент укладення договору первісний позикодавець та позичальник 2 підтверджують існування наступних зобовязань за договором №20/08-20100МР1 про надання позики від 20.08.2010 року із змінами та доповненнями: заборгованість за основною сумою боргу складає 23378992,46 доларів США.

16.08.2013 між ТОВ Газенерголізинг, як позичальником -1, та ТОВ Український лізинговий фонд, як позичальником -2, укладено угоду про розрахунок між позичальниками за договором часткового переведення богу за договором №20/08-2010-МР1 про надання позики від 20.08.2010, згідно якої позичальник - 1 та позичальник 2 дійшли згоди про переведення частини боргу позичальника -1 за зобовязанням щодо повернення основної суми позики за договором №20/08-2010-МР1 про надання позики від 20.08.2010 на позичальника -2 у розмірі 23378992,46 доларів США (п.1.).

16.08.2013 між ТОВ Газенерголізинг, як позичальником -1, та ТОВ Український лізинговий фонд, як позичальником -2, укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої сторони домовились провести залік взаємних однорідних вимог на умовах передбачених угодою (п.1.); з моменту укладення угоди вважати припиненими зобовязання сторони 2 з оплати вартості переданих прав за договором №03/ИП уступки майнових прав від 01.04.2013 в розмірі 190538788,53 грн, що по курсу долара США - 8,15 грн/долар США складає 23378992,46 доларів США (п.1.1.) з моменту укладення угоди вважати припиненими зобовязання сторони 1 перед стороною 2, що виникли за договором про переведення боргу від 01.04.2013 в розмірі 23378992,46 грн (1.2.)

05.12.2013 укладено Додаткову угоду №5 до Договору № Ш-03/ФЛ в новій редакції від 01.04.2013, якою сторони дійшли згоди реструктуризувати заборгованість лізингоодержувача, яка існує станом на 05.12.2013, що виникла за період з 28.04.2013 по 04.12.2013 згідно графіку погашення заборгованості (Додаток №1), п.5 договору викладено в наступній редакції строк лізингу 60 місяців з моменту підписання сторонами додаткової угоди №3 від 01.04.2013, п.8.1. договору викладено в наступній редакції: загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору 272048059,67 грн, може змінюватися відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу.

20.01.2014 укладено Додаткову угоду № 6 до Договору № Ш-03/ФЛ в редакції від 01.04.2013, якою реструктуризовано заборгованість станом на 05.12.2013, що виникла за період з 28.04.2013 по 04.12.2013, згідно графіку погашення заборгованості (Додаток №1), п.5 договору викладено в наступній редакції; строк лізингу 60 місяців з моменту підписання сторонами додаткової угоди №3 від 01.04.2013, п.8.1. договору викладено в наступній редакції: загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору 272048059,67 грн, може змінюватися відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Луганськох області.

01.02.2018 року господарським судом Луганської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними додаткових угод до договору фінансового лізингу.

Матеріалами справами підтверджується укладення відповідачем 1 та відповідачем 2 оспорюваних угод всупереч порядку здійснення державних закупівель, оскільки цими угодами всупереч визначеного Законом України "Про здійснення державних закупівель" порядку внесені зміни до істотних умов договору фінансового лізингу № Ш-03/ФЛ (далі - договір), укладеного 20.08.2010 року між відповідачем 1 та ТОВ "Газенерголізинг" (далі - третя особа) за результатами проведених відповідачем 1 в період липень-серпень 2010 року відкритих торгів щодо закупівлі послуг фінансового лізингу, а правонаступником прав лізингодавця за договором є відповідач 2 згідно з укладеним між ним та третьою особою договором уступки майнових прав № 03/П від 01.04.2013 року. Порушення полягають у тому, що чинне на час укладення оспорюваних угод законодавство не допускало внесення змін до договорів, укладених за результатами проведення відкритих торгів, крім випадків зменшення обсягів закупівлі або зменшення ціни договору, тоді як:

оспорюваною угодою № 3 визначений новий строк дії договору: 48 місяців з дати набрання чинності додаткової угоди; змінені права та обов'язки сторін: лізингодавцю (відповідачу 2) надане право здійснювати безспірне збільшення лізингових платежів в односторонньому порядку; змінена відповідальність сторін: змінений порядок і розширений перелік підстав для нарахування пені і штрафних санкцій у разі невиконання лізингоодержувачем (відповідачем 1) умов договору; змінена ціна договору - шляхом зміни формули коригування винагороди лізингодавця та внесенням умов про можливість коригування ціни предмету лізингу; оспорюваною угодою № 4 внесені зміни в частині коригування суми лізингових платежів; оспорюваними угодами № 5 та № 6 внесені зміни до ціни договору шляхом запровадження графіку погашення боргу та збільшення винагороди лізингодавця та внесені зміни до строку лізингу.

Внаслідок укладення оспорюваних угод безпідставно збільшена сума фінансових зобов'язань відповідача 1, яке є державним підприємством, що належить до сфери управління позивача, в особі якого як засновника та уповноваженого органу управління вказаного державного підприємства порушуються інтереси держави. При цьому прокурор вказав, що позивач, незважаючи на наведені порушення законодавства, не вжив заходів щодо усунення цих порушень, які призвели до безпідставної зміни господарських зобов'язань відповідача 1.

А за таких обставин аргументи апелянта щодо того що спірні правочини не збільшили лізингові платежі, оскільки укладались у звязку з скрутним фінансовим станом ДП «Первомайськвугілля» та були направлені на зменшення фінансового навантаження підприємства, а спірні правочини мають кращі та вигідніші умови в порівнянні з первісним договором від 20.08.2010 року, не приймаються.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку позовної давності за позовними вимогами, прокурор вказав, що про порушення вимог законодавства при укладенні оспорюваних угод позивачу стало відомо під час проведення з 25.10.2016 року по 04.11.2016 року позапланового внутрішнього аудиту ВП "Шахта "Гірська" відповідача 1, а прокурору - після надходження 16.11.2016 року доручення Генеральної прокуратури України щодо вивчення результатів зазначеного аудиту. Крім цього прокурор зазначив, що за договором № ДА-3 від 13.01.2017 року, що укладеним між ТОВ "Директ-Лізинг" та ТОВ "Активлізинг" (далі - відповідач 3) останньому відступлені майнові права за договором, які були набуті ТОВ "Директ-Лізинг" згідно з укладеним ним та третьою особою 16.12.2010 договором відступлення майнових прав № ГД-3.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2017 року позивач подав клопотання про поновлення строків позовної давності, з підстав, визначених прокурором в позовній заяві.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 цього закону істотними умовами договору лізингу є:предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

В пункті 3.3 договору сторони погодили розмір лізингових платежів, а також умови коригування цих платежів відповідно до пунктів 1.6, 1.7 договору, в яких, в свою чергу, сторони погодили порядок коригування цих платежів, формулу, за якою здійснюється коригування, та визначення коефіцієнту коригування, який застосовується у вказаній формулі, що розраховується за фактом зазначення офіційного курсу НБУ грн/долар США між датою укладення договору та датою, що передує сплаті лізингового платежу, вказаній в базовому графіку лізингового платежу.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про державі закупівлі" (в редакції, чинній станом на час укладення оспорюваних додаткових угод до договору) (далі - Закон) державна закупівля (далі - закупівля) - придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 статті 40 цього Закону передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі;

5) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті;

6) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).

7) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

8) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

З аналізу наведених норм законодавства слід дійти висновку, що лізинговий платіж є ціною цивільного правового договору фінансового лізингу, істотною умовою цього договору, а умови договору фінансового лізингу, що укладений в порядку, передбаченому Законом, у тому числі і умови згідно зі змінами, внесеними до цього договору, не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Отже, внесення змін до договору фінансового лізингу, що укладений в порядку, передбаченому Законом, не допускається, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 40 Закону, з урахуванням умов (обмежень), що визначені змістом пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.

Колегія суддів зазначає, що після укладення договору фінансового лізингу в порядку, передбаченому Законом, зміна такої істотної умови, як ціна договору фінансового лізингу, в бік її збільшення не допускається, крім випадків, передбачених пунктами 7, 8 частини 5 статті 40 Закону: зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Також, колегія суддів враховує правову позицію, що викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 914/1293/16 (пункт 14) та від 26.07.2018 року у справі № 911/3325/17.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 40 Закону допускається внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадку зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу.

Окрім того, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Таким чином, визначаючи початок перебігу позовної давності в цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізналась або могла дізнатись держава в особі уповноваженого органу.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

З матеріалів справи вбачається, що оспорювані угоди укладені 01.04.2013, 05.12.2013 та 20.01.2014 року.

Відповідно до статті 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та Указу Президента України від 13 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" початком періоду антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Крім цього, при вирішенні питання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та визначаючи початок перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах слід виходити з обставин, визначених стороною (відповідачем) в заяві про застосування строку позовної давності, які, на думку сторони свідчать про пропуск строку позовної давності при зверненні особи із позовом за захистом порушеного права, з обставин, визначених стороною (позивачем), які на думку сторони свідчать про відсутність пропуску вказаного строку або про поважність причин пропуску строку позовної давності (якщо про них заявлено стороною).

У зв'язку із викладеним колегія суддів зазначає, що у разі вирішення питання щодо строку позовної давності у спірних правовідносинах слід виходити з обставин, визначених прокурором та позивачем у позові та клопотанні про поновлення строків позовної давності (пункти 2, 3) та визначених відповідачем 2 в заяві та клопотанні про застосування строків позовної давності (пункт 4), а також надати оцінку доказам у зв'язку із визначеними в цих заявах та клопотанні обставинами.

Ураховуючи наведене, сторонами у двосторонньому порядку, встановленому Законом, не було вчинено дій, орієнтованих на поновлення дії договору оренди землі на той самий строк у редакції, визначеній позивачем.

З огляду на викладене, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та представлених суду поясненнях, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними матеріалами справи та суперечать положенням чинного законодавства, відхиливши їх.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2018 року у справі №913/446/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.01.2019

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян