ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14.01.2019р. Справа № 905/3543/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у судовому засіданні, при секретарі судового засідання Григорєвій М.В.

скаргу Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ, с.Рівне, Покровський район, Донецька область №б/н від 19.12.18р.

на протиправну бездіяльність та рішення заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення по справі №905/3543/16

за позовом Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ, с.Рівне, Покровський район, Донецька область

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Таурус-2015, м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 60208,25грн., пені у розмірі 13837,97грн., 3% річних у розмірі 1233,77грн., інфляційних витрат у розмірі 4679,45грн.

Представники:

від стягувача: ОСОБА_3 адвокат, за довіреністю

від боржника: не зявився

від органу ДВС: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.17р. по справі №905/3543/16 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ", с.Рівне Покровський район, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 60208,25грн., пені у розмірі 13837,97грн., 3% річних у розмірі 1233,77грн., інфляційних витрат у розмірі 4679,45грн. задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ТАУРУС-2015", м.Маріуполь, Донецька область на користь Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ", с.Рівне, Покровський район, Донецька область суму заборгованості у розмірі 60208,25грн., пеню у розмірі 13291,74грн., 3% річних у розмірі 1233,77грн., інфляційні витрати у розмірі 4679,45грн., судовий збір у розмірі 1378,00грн.

20.02.17р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.02.17р. по справі №905/3543/16 господарським судом Донецької області видано відповідний наказ.

21.12.18р. на адресу господарського суду Донецької області надійшли:

- скарга Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ, с.Рівне, Покровський район Донецька область №б/н від 19.12.18р. на протиправну бездіяльність та рішення заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час виконання судового рішення по справі №905/3543/16;

- заява про поновлення строку на подання скарги в порядку ч.2 ст.341 ГПК України.

Ухвалою суду від 22.12.18р. представників сторін та орган ДВС повідомлено про розгляд скарги в судовому засіданні 03.01.18р.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/973 від 27.12.18р. відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в господарському суді Донецької області у звязку з перебуванням судді Левшиної Г.В. у відпустці проведено повторний автоматичний розподіл справи №905/3543/16 та визначено наступний склад суду: головуючий суддя О.М. Шилова.

Ухвалою суду від 03.01.19р. скаргу у справі №905/3543/16 прийнято до провадження новим складом суду (суддею Шиловою О.М.), та її розгляд призначено в судовому засіданні 14.01.2019р. о 12:00год.; задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ про поновлення процесуального строку на подання скарги та поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання скарги.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Шилової О.М., розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-01/18 від 08.01.19р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/3543/16.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.19р. визначений новий склад суду: головуючий суддя Лейба М.О.

Ухвалою суду від 09.01.19р. скаргу Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на дату визначену в ухвалі господарського суду Донецької області від 03.01.19р., а саме - 14.01.19р.

У судове засідання 14.01.19р. зявився представник скаржника, який підтримав заявлену скаргу та наполягав на її задоволенні.

Представники боржника та органу ДВС у судове засідання не зявилися; про місце, час та дату судового засідання учасники судового процесу були повідомлені належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомили.

Державним виконавцем відзив на скаргу суду не наданий.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторін, суд, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату судового засідання, а також обмеженість розгляду скарги процесуальним строком, розглядає скаргу за наявними матеріалами.

В обґрунтування поданої скарги заявник (скаржник) посилається на порушення заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 норм Закону України «Про виконавче провадження»; не направлення на адресу стягувача документів щодо дій, вчинених державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні до складу якого входить виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області про примусове виконання рішення від 02.02.17р. у справі №905/3543/16; винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.11.18р.

На думку стягувача, внаслідок протиправної бездіяльності органу державної виконавчої служби, рішення суду по справі №905/3543/16 є не виконаним, чим порушено права та законні інтереси Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ.

З огляду на вказане, скаржник просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо не здійснення заходів з примусового виконання рішення господарського суду від 02.02.17р. по справі №905/3543/16;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу;

- зобовязати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поновити виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Донецької області від 20.02.17р. №905/3543/16 та забезпечити здійснення у виконавчому провадженні №53549381 комплексу дій, спрямованих на належне та в повному обсязі виконання рішення суду.

Отже, предметом скарги є оскарження бездіяльності та рішень органу державної виконавчої служби, обумовлених порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.02.17р. №905/5343/16.

Дослідивши доводи скаржника та матеріали скарги суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.1 та ч.3 ст.327 ГПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження (в редакції чинній на час видачі виконавчого документу), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону)

Розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п.3 ч.2 ст.18 Закону).

Згідно ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст.7 Закону України «Про виконавчу службу», зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на положення Закону України «Про виконавче провадження» - використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Згідно пунктів 5, 7 ст.26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Відповідно до ст.28 Закону України Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі-підприємцю під розписку.

Документообіг в органах державної виконавчої служби встановлений Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. №2274/5 (далі - Порядок №2274/5).

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №2274/5 вихідна кореспонденція відправляється через діловода не пізніше наступного робочого дня після підписання (затвердження) документа (супровідного листа). Для реєстрації таких документів у відділі ведеться журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Отже, за умови відсутності направлення сторонам виконавчого провадження копій постанов та інших матеріалів виконавчого провадження, у строки визначені чинним законодавством, сторони виконавчого провадження не можуть вважатися належним чином повідомленими про хід виконавчого провадження, що є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів своєчасного направлення державним виконавцем стягувачу документів виконавчого провадження, як це визначено вимогами Закону України «Про виконавче провадження» суду не надано.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

19.11.18р. на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» заступником начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною 1 ст.52 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Проте в матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем дій передбачених Законом України Про виконавче провадження щодо виявлення та розшуку майна боржника на яке може бути звернено стягнення.

Матеріали виконавчого провадження виконавчою службою суду не надані.

Отже, суду не доведено наявність підстав передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення стягувачу виконавчого документа.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено конкретних строків, на протязі яких державний виконавець повинен здійснити всі необхідні заходи в межах виконавчого провадження щодо фактичного виконання наказу суду, але у відповідності до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, окрім іншого, таких засад як обов'язковість виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Згідно ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст.343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини, оцінивши наявні докази у їх сукупності та взаємозвязку, виходячи із основних загально-правових засад справедливості, законності, рівності субєктів, суд вважає, що органом державної виконавчої служби на виконання наведених вище положень Закону України «Про виконавче провадження» не здійснено всіх належних, повних та об'єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №53549381 та не доведено наявність підстав передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення стягувачу виконавчого документа.

З огляду на вищенаведене, суд визнає постанову ВП №53549381 заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 19.11.18р. про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірною.

Керуючись ст.ст.73, 74, 86, 234, 235, 339, 340, 341, 342, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Приватного акціонерного товариства АПК-ІНВЕСТ №б/н від 19.12.18р. на протиправну бездіяльність та рішення заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 під час примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 02.02.17р. по справі №905/3543/16 у виконавчому провадженні ВП №53549381.

Визнати неправомірною постанову ВП №53549381 заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 19.11.18р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобовязати заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набрала законної сили 14.01.19р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

В судовому засіданні 14.01.19р. оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.01.19р.

Суддя М.О. Лейба