ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року м.Дніпро Справа № 912/1704/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів: Вечірка І.О., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 (повний текст рішення складено 12.10.2018, суддя Вавренюк Л.С.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

про стягнення 4 453 105,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" боргу в сумі 4 453 105,23 грн., у тому числі пені в сумі 2 608 705,78 грн., 3% річних в сумі 605 040,32 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 239 359,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017 № 17-216-Н, що полягає у несвоєчасній оплаті за поставлений позивачем газ.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 у даній справі позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальній сумі 3 148 752,34 грн., у тому числі: пеня в сумі 1 304 352,89 грн., 3% річних в сумі 605 040,32 грн., інфляційні втрати в сумі 1 239 359,13 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 66 796,58 грн. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Зазначене рішення мотивовано посиланням на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №17-126-Н від 06.04.2017 щодо своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції ст.233 ГК України, ст.629 ЦК України, ст.76, ч.1-2,5 ст.236 ГПК України, просить рішення господарського суду скасувати в частині, якою зменшено пеню на 50% та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики, як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобовязань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Дочірнім підприємством "Центргаз" Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" також подано апеляційну скаргу, в якій заявник, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати у повному обсязі, винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №17-216-Н від 06.04.2017 та спільних протокольних рішень повністю розрахувався за отримані обсяги природного газу, не прострочив виконання грошового зобовязання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування і стягнення з відповідача заявлених сум пені, 3% річних та інфляційних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим в частині правової оцінки умовам договору та укладеним СПР.

Позивач просить суд врахувати, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №583 було внесено зміни до п.20 Примірного договору купівлі-пролажу природного газу з постачальниками природного газу зі спеціальними обов'язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій. Зокрема, було додано пункт, яким встановлено, що сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень відповідно до Порядку не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Таким чином, держава в особі Кабінету Міністрів України встановила стандарт договірних відносин для аналогічних до спірних відносин, погодившись на відсутність впливу СПР.

14.01.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, розглянувши апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, враховуючи таке.

06.04.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №17-126-Н, відповідно до умов п.п.1.1-1.2 якого продавець зобов'язався передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах договору; газ, що передається за договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно п.2.1 договору, продавець передає покупцю з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) газ обсягом до 50000,00 тис.куб.м., у тому числі у другому кварталі 2017 - 33 000 тис.куб.м., у третьому кварталі - 17000 тис.куб.м., з визначенням обсягів місячних поставок.

Згідно п. 3.2, 3.6 договору, приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; корегування обсягів газу, які планується передати згідно з цим договором, оформляється покупцем у вигляді заявки.

Пунктами 5.1-5.3 договору встановлено, що з 01.04.2017 ціна на газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ-20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. газу - 5930,40 грн. з ПДВ; порядок зміни ціни та її застосування встановлюються постановою КМУ від 22.03.2017 № 187; загальна сума вартості газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктами 6.1- 6.2 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 висла (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 (Офіційний вісник України, 2005, № 2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзац; четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев'яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі- продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 (Офіційний вісник України, 2005, № 2, ст.88), має бути здійснений до закінчення 90 (дев'яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20 і після спливу 90-денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою, на підставі відомостей про фактичну оплату вартості отриманого природного газу покупцем та актів його приймання-передачі (п. 6.5 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2017, і діє в частині продажу газу до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

Договір підписано повноважними представниками продавця і покупця, скріплено печатками сторін.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017 та 30.09.2017, позивачем належно виконано умови договору та передано у власність покупцю для подальшої реалізації побутовим споживачам газ на загальну суму 268 072 731,11 грн.

Зазначені вище акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними особами позивача і відповідача, скріплені печатками сторін.

На виконання умов, погоджених сторонами у розділі 6 договору та з метою розрахунку з оплати вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 № 20, покупцем та розпорядниками коштів місцевих бюджетів підписувались акти звіряння розрахунків, які передавались покупцю.

Згідно довідки по операціях за договором по підприємству відповідача за період з 01.04.2017 по 31.01.2018, за поставлений позивачем на підставі договору газ відповідач розрахувався в повному обсязі, що також підтверджується наявними у справі доказами.

За доводами позивача, відповідач свої зобов'язання за договором по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, що, на думку позивача, є підставою для нарахування та стягнення з відповідача пені в сумі 2 608 705,78 грн., 3% річних в сумі 605 040,32 грн. та інфляційних втрат в сумі 1 239 359,13 грн., нарахованих за період прострочення.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача річних та пені у зв'язку з порушенням останнім строків оплати за поставлений природний газ.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Статтею 67 ГПК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частиною першою статті 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами ст.ст.655,692 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали свідчать про те, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу, проте відповідач здійснив оплату за отриманий природний газ з порушенням встановлених у договорі строків, що підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ст. 216 ГК України).

Одним з наслідків порушення зобов'язання, передбачених ст. 611 ЦК України, є сплата неустойки.

Частинами 1,3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 7.2 договору сторони погодили у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

У зв'язку з порушенням відповідачем строку виконання зобов'язань за спірним договором, позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 2 608 705,78 грн., 3% річних в загальній сумі 605 040,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 239 359,13 грн.

Перевіривши розрахунок нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів вважає його вірним та арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" з метою виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017 №17-126-Н між Головним управління казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, ДП "Центргаз" ВАТ "Кіровоградгаз" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення.

Водночас, зазначені спільні протокольні рішення були підписані після погодження сторонами спірного договору порядку розрахунку за цим договором.

Так, у пункті 6.1 договору сторони, зокрема, погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11 січня 2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Змін та доповнень до договору в частині порядку розрахунків за отриманий природний газ шляхом підписання відповідних додаткових угод до договору сторонами не вносилось.

Враховуючи встановлений факт порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором в частині своєчасного розрахунку за отриманий природний газ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив, у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, в порядку ч. 3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України зменшити розмір пені на 99% від суми, заявленої до стягнення позивачем, оскільки ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" жодним чином не намагається уникнути зобов'язань за договором чи порушити права або охоронювані законом інтереси позивача, а порушення строків оплати вартості природного газу за договором виникло через незалежні від відповідача обставини.

Відповідач вказує також на те, що позивач не поніс значних збитків від порушення відповідачем строків оплати газу, а значні суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, пред'явлених до стягнення з відповідача виникли у зв'язку з великою вартістю природного газу, а не у зв'язку з тривалим терміном прострочення виконання зобов'язання відповідачем.

Крім того, ДП "Центргаз" ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на сьогоднішній день має скрутний майновий стан: дебіторська заборгованість відповідача станом на 31.07.2018 складає 192842904,00 грн., з яких заборгованість населення - 187321068,81 грн., а заборгованість держави по пільгам та субсидіям для населення станом на 31.07.2018 складає 145601147,48 грн. На момент подання позову та судового розгляду даної справи відповідачем повністю погашена заборгованість за отриманий на підставі договору газ

Статтею 233 ГК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

Правовий аналіз зазначених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, а тому вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто, зменшення розміру пред'явленої до стягнення суми неустойки є правом суду, яке може бути використане за наявності певних умов.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, а саме закупівлю газу відповідачем на підставі договору виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам; повне виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого за договором газу; незначний період прострочення відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань; відсутність (недоведеність наявності) збитків позивача, у зв'язку з таким простроченням, внаслідок чого розмір пред'явленої до стягнення суми пені не відповідає наслідкам прострочення виконання зобов'язання відповідачем, господарський суд вважає за можливе скористатись своїм правом та зменшити пред'явлену до стягнення суму пені.

Водночас, з метою дотримання балансу майнових інтересів сторін, беручи до уваги стратегічний напрямок господарської діяльності позивача, а також враховуючи правову природу та призначення штрафних санкцій, господарський суд вважає доцільним часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання та зменшення пред'явленої до стягнення суми пені до 50%.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 1 304 352,89 грн. (50% відсотків від пред'явленої до стягнення), 3% річних в сумі 605 040,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 239 359,13 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача про неправильне застосування судом першої інстанції ст.233 ГК України, оскільки при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд керувався повним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати поставленого природного газу, незначним терміном прострочення оплати вартості газу, відсутністю спричинення збитків позивачу простроченням такої оплати, а тому, взявши до уваги перелічені обставини, господарський суд обґрунтовано зменшив розмір пені, яка підлягала стягненню з відповідача.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на укладені спірні протокольні рішення, оскільки умовами договору сторони погодили незмінність строків та умов розрахунків за цим договором у разі підписання спільних протокольних рішень.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, прийнятому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору на скаржників.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Дочірнього підприємства "Центргаз" відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" відмовити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2018 у справі №912/1704/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржників.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 21.01.2019

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Березкіна

ОСОБА_1