ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.01.2019 р. Справа № 914/537/18

За скаргою:товариства з обмеженою відповідальністю - Телерадіокомпанії «Міст ТБ», м. Львів,
на дії (бездіяльність):державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,
про:- визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Папроцького А.А. щодо відкриття виконавчого провадження №57843629 та накладення арешту на майно; - скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2018 та постанови про арешт майна боржника від 04.12.2018.
У справі за позовом: публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України «Львівська регіональна дирекція», м. Львів,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю - Телерадіокомпанії «Міст ТБ», м. Львів,
про: стягнення заборгованості у розмірі 494520,35 грн.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
стягувача:не з'явився,
боржника:не з'явився,
ДВС:не з'явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області від товариства з обмеженою відповідальністю - Телерадіокомпанії «Міст ТБ» надійшла скарга на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України «Львівська регіональна дирекція» до товариства з обмеженою відповідальністю - Телерадіокомпанії «Міст ТБ» про стягнення заборгованості у розмірі 494520,35 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2018 скаргу прийнято та призначено до розгляду на 03.01.2019.

В судове засідання представник скаржника (боржника) не з'явився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи. Подану скаргу обґрунтовує тим, що з 18.05.2018 юридичною адресою боржника є: м. Львів, вул. Липова Алея, 5, а відтак, територіально виконавче провадження повинно здійснюватись не у Галицькому відділі ДВС м. Львова, а у Сихівському відділі ДВС м. Львова.

Враховуючи наведене, посилаючись на ст. 4, 24 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник просить визнати неправомірними дій старшого державного виконавця Галицького ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Папроцького А.А. щодо відкриття виконавчого провадження №57843629 та накладення арешту на майно та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2018 та про арешт майна боржника від 04.12.2018.

В судове засідання представники стягувача та ДВС не з'явились, причин неприбуття не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про час, місце та дату розгляду скарги, відзиви на подану скаргу не надали.

Відповідно до частини першої та другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.08.2018 у справі №914/537/18 (суддя Козак І.Б.) позов задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ - Телерадіокомпанії «Міст ТБ» 470141,48 грн. основного боргу, 24378,87 грн. пені та 7417,80 грн. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у даній справі, рішення Господарського суду Львівської області від 16.08.2018 залишено без змін.

На примусове виконання рішення та постанови видано відповідний наказ від 22.11.2018.

04 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Папроцьким А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57843629 та постанову про арешт майна боржника.

Подаючи дану скаргу до суду скаржник стверджує, що державним виконавцем порушено правила прийняття виконавчого документа, а саме територіально такий виконавчий документ повинен бути звернутий до Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, а тому винесені постанови від 04.12.2018 підлягають скасуванню.

Державний виконавець проти поданої скарги не заперечив, відзив на скаргу не подав.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги за скаргою є не обґрунтовані та не підлягають до задоволення.

При постановленні ухвали, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 1 та 2 статтею 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; (ч. 1, п. 1 ч. 2, п. 3, 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, підставою позову у даній справі є договір №22/09/09-о про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 22.09.2009. За умовами цього Договору Орендар (скаржник) користується приміщеннями: вбудовані нежитлові приміщення апаратно-студійного комплексу телебачення загальною площею 1391,9 м.кв., а саме (№73,75,76,78-80, 121-125, 132, 133, 138) на 1-му, 2-му, 3-му, 4-му, 5-му поверхах будівлі літ.Б-5 загальною площею 1347,1 м.кв. та вбудованих нежитлових приміщень №121, 122 на 2-му поверсі будівлі літ.А-4 загальною площею 44,8 м.кв, які розміщені за адресою: м. Львів, вул. Високий Замок, 4, та знаходяться на балансі Львівської обласної державної телерадіокомпанії (п. 1.1. Договору).

Так, судом встановлено, що даний об'єкт оренди розміщено у Галицькому районі міста Львова.

Стаття 339 Господарського процесуального кодексу України передбачає право на звернення із скаргою до суду. Так, даною статтею встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, адже вважає дії державного виконавця такими, що порушують норми закону, зокрема, порушення територіальної підвідомчості.

Так, аналізуючи положення частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд звертає увагу скаржника, що даною нормою встановлено право стягувача звернутись до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, що і було вчинено у даному випадку, тобто стягував скористався своїм правом та звернувся за місцезнаходженням орендованого майна.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р., за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до частини 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає доводи скаржника неправомірними та відхиляє скаргу в повному обсязі.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись статтями 4, 18, 234, 339, 340, 341, 342, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю - Телерадіокомпанії «Міст ТБ» на дії (бездіяльність) державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені розділом IV Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 08.01.2019.

Суддя Березяк Н.Є.