ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 Справа № 917/1164/18

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеррейл Логістик", проспект Голосіївський 132, м. Київ, 03127

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВІКТА", вул. Бутиріна 8-Б, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 66526,23 грн. та розірвання договору купівлі-продажу.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеррейл Логістик" (далі - позивач/ ТОВ "Інтеррейл Логістик") звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВІКТА" (далі - відповідач/ ТОВ "ВІКТА") 66526,23 грн., в тому числі 48060,00 основного боргу, 14754,42 грн. пені, 2499,12 грн. інфляційних та 1212,69 грн. 3% річних, а також про розірвання договору купівлі-продажу від 03.03.2017 № 03-17/01. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу від 03.03.2017 № 03-17/01.

Ухвалою від 16.10.2018 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче засідання у справі на 22.11.2018.

22.11.2018 у зв'язку з неявкою сторін та ненаданням відповідачем відзиву на позов суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на 12.12.2018.

Ухвалою від 12.12.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.01.2019.

В судове засідання 10.01.2019 сторони не з'явилися, позивач подав клопотання про розгляд позовної заяви без його участі за наявними у справі матеріалами, відповідач про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позивач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення.

В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали суду від 12.12.2018. Копія вказаної ухвали надсилалася за адресою місцезнаходження відповідача, проте повідомлення про вручення поштового відправлення до суду не надійшло, копія ухвали до суду не повернулася.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2017 між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (продавець за договором) укладено договір купівлі - продажу № 03-17/01 (далі - Договір), згідно якого відповідач зобовязався передати у власність позивача запірно-пломбувальні пристрої «ОСОБА_1 - М» з канатом довжиною 550 мм, в гофроящику (далі - товар), а позивач зобов'язався прийняти та оплатити товар у терміни та на умовах, передбачених Договором.

За умовами Договору постачання товару здійснюється партіями. Партія товару формується на підставі письмової заявки покупця. У заявці вказується асортимент, кількість, довжина канату в міліметрах, умови постачання кожної партії товару. Сума Договору визначається як сума вартості товару згідно накладним за період дії договору (п. п. 1.2, 1.3 Договору).

Згідно п. п. 4.1. та 4.2. Договору оплата проводиться покупцем у гривнях шляхом перерахування коштів на розрахун ковий рахунок продавці на підставі рахунків, що виписуються продавцем на кожну партію то вару згідно узгодженого замовлення. У Рахунку вказуються банківські реквізити, найменування товару, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії, крім того ПДВ. Форма оплати товару - 100 % передоплата.

Продавець відвантажує кожну партію товару, що зазначена у відповідній заявці на умовах FCA склад перевізника «Нова пошта», м. Кременчук (ІНКОТЕРМС в редакції 2010р.). Термін постачання не повинен перевищувати 25 (двадцяти пяти) календарних днів з дати надходження оплати на розрахунковий рахунок продавця. Продавець надає покупцю оригінали рахунку-фактури, накладної, податкової наклад ної. (п. п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору).

10.07.2017 відповідачем було сформовано рахунок - фактуру № СФ-0000052 на постачання 5000 запірно-пломбувальних пристроїв «ОСОБА_1 - М» з канатом довжиною 550 мм у гофротарі, на загальну суму 230100,00 грн. (а.с. 11).

11.07.2017 позивач сплатив всю суму відповідно до рахунку - фактури № СФ-0000052 від 10.07.2017, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача за 11.07.2017 (копія виписки - а.с. 12-13).

Відповідачем згідно видаткової накладної № РН-0000011 від 10.08.2017 було поставлено 1400 запірно-пломбувальних пристроїв «ОСОБА_1 - М» з канатом довжиною 550 мм у гофротарі на загальну суму 64428,00 грн. (а.с. 14).

Також, відповідно до видаткової накладної № РН-0000013 від 28.08.2017 відповідачем було поставлено 600 запірно-пломбувальних пристроїв «ОСОБА_1 - М» з канатом довжиною 550 мм у гофротарі на загальну суму 27612,00 грн. (а.с. 15).

Загальна вартість поставленого відповідачем позивачу товару склала 92040,00 грн.

Позивач стверджує, що в подальшому постачання товару припинилося.

У зв'язку із не постачанням товару в повному об'ємі позивач направив відповідачу лист від 18.10.2017 №1-18/1017 про повернення залишку передплати за товар у сумі 138060,00 грн. (а.с. 16). На виконання зазначеного листа відповідачем було повернуто на рахунок позивача кошти у розмірі 90000,00 грн., з них 50000,00 грн. - 10.11.2017 та 40000,00 грн. - 13.11.2017, що підтверджується відповідними банківськими виписками (а.с. 17-18).

Позивач стверджує, що інша частина коштів у розмірі 48060,00 грн. на рахунок позивача від відповідача не надходила.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 13.06.2018 № 02-06/18 з вимогою погасити свою заборгованість (а.с. 20-24). У листі від 25.06.2018 № 35 відповідач повністю визнав вимоги позивача, але проінформував про своє незадовільне фінансове становище та просив відстрочити термін погашення боргу (а.с. 25).

Оскільки суму передоплати в розмірі 48060,00 грн. відповідач так і не повернув, позивач просить суд стягнути вказану суму боргу з відповідача.

Крім цього, відповідно до пункту 6.2 Договору у випадку не постачання (недопоставки) товару в терміни зазначені в п. 5.2 Договору, прода вець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення.

Посилаючись на вказаний пункт договору, а також на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу на суму вартості недопоставленого товару 14754,42 грн. пені за період з 18.11.2017 по 20.09.2018, 2499,12 грн. інфляційних за період з грудня 2017 року по червень 2018 року, а також 1212,69 грн. 3% річних за період з 18.11.2017 по 20.09.2018.

Вказані суми пені, річних та інфляційних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Крім цього, позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 03.03.2017 № 03-17/01, який укладено між ним та відповідачем.

В обґрунтування вказаної вимоги позивач посилається на наступні обставини.

Відповідно п. 9.1 Договору, він діє з моменту підписання до 31.12.2017, а в частині виконання своїх зобовязань до їх повного виконання. Договір може бути пролонгованим ще на один рік, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання за місяць до закінчення терміну дії договору.

Як зазначає позивач, жодна із сторін договору не заявляла про його розірвання, тобто на момент звернення позивачем до суду з позовною заявою вказаний Договір був чинним.

Позивач пояснює, що істотною умовою Договору було постачання запірно-пломбувальних пристроїв, які використовуються в безпосередній господарській діяльності позивача на умовах передплати. Свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обємі. Однак відсутність запірно-пломбувальних пристроїв значно вплинула на фактичну господарську діяльність ТОВ «Інтеррейл Логістик».

Сторони при укладенні Договору визначили та погодили у ньому всі істотні умови (особливості виконання договору), які були обовязковими для дотримання обома сторонами, і кожна сторона реалізуючи своє право не повинна була порушувати право іншої сторони.

Позивач, укладаючи Договір мав намір досягнути певної мети, а саме отримати необхідну кількість запірно-пломбувальних пристроїв.

Оскільки відповідач не здійснив постачання оплаченої кількості запірно-пломбувальних пристроїв, які позивач мав на меті використати в безпосередній господарській діяльності, вказане свідчить про порушення відповідачем істотних умов договору. А отже, на думку позивача, така ситуація свідчить про неможливість досягнення позивачем цілі договору.

Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати Договір на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач здійснив передоплату товару на суму 230100,00 грн. 11.07.2017 на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури.

За умовами п. п. 5.2 Договору термін постачання не повинен перевищувати 25 (двадцяти пяти) календарних днів з дати надходження оплати на розрахунковий рахунок продавця.

Тобто, оскільки оплата була здійснена 11.07.2017, відповідач повинен був здійснити поставку оплаченого товару протягом 25 календарних днів, по 07.08.2017 включно (з врахуванням того, що останній день строку 05.07.2017 припав на вихідний день суботу).

В свою чергу, відповідач поставив позивачу лише частину товару на загальну суму 92040,00 грн., в тому числі на суму 64428,00 грн. - 10.08.2017 та 27612,00 грн. - 28.08.2017, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На вимогу позивача про повернення частини передоплати відповідач повернув частину передоплати в розмірі 90000,00 грн., з них 50000,00 грн. - 10.11.2017 та 40000,00 грн. - 13.11.2017.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу решти суми передоплати, що складає 48060,00 грн.

Таким чином, позов в частині стягнення 48060,00 грн. основного боргу (повернення передоплати) є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1% від суми недопоставленого товару за період з 18.11.2017 по 20.09.2018 в сумі 14754,42 грн., 2499,12 грн. інфляційних за період з грудня 2017 року по червень 2018 року, а також 1212,69 грн. 3% річних за період з 18.11.2017 по 20.09.2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки річних та інфляційних втрат та встановив їх правильність.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2499,12 грн. інфляційних нарахувань та 1212,69 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пункту 6.2 Договору у випадку не постачання (недопоставки) товару в терміни зазначені в п. 5.2 Договору, прода вець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення.

Позивач на підставі вказаного пункту договору нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1% від вартості недопоставленого товару за період з 18.11.2017 по 20.09.2018 в сумі 14754,42 грн.

При перевірці наданого позивачем розрахунку пені судом встановлено, що при нарахуванні пені позивачем не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що відповідач повинен був здійснити поставку оплаченого товару протягом 25 календарних днів з дня здійснення передоплати, по 07.08.2017 включно. Тобто, 6-місячний строк нарахування пені припиняється 07.02.2018.

Таким чином, позивачем неправомірно нараховано пеню відповідачу за період з 08.02.2018 по 20.09.2018.

Судом здійснено розрахунок пені на суму передоплати 48060,00 грн. за період прострочення з 18.11.2017 (дата початку розрахунку позивача) по 07.02.2018 та встановлено, що пеня у розмірі 0,1 % за вказаний період становить 3940,92 грн.

Проте, згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що подвійна облікова ставка Національного банку України на суму передоплати 48060,00 грн. за період нарахування пені з 18.11.2017 по 07.02.2018 становить 3111,39 грн. Вказана сума є меншою від суми пені у розмірі 0,1 %, яка за вказаний період склала 3940,92 грн.

Таким чином, враховуючи норму ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", стягненню підлягає сума пені за період з 18.11.2017.по 07.02.2018. у розмірі 3111,39 грн.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 3111,39 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про розірвання Договору суд зазначає наступне.

Згідно ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивач в обґрунтування вимоги про розірвання Договору посилається на істотне порушення відповідачем умов Договору внаслідок недопоставки останнім значної частини товару, яка необхідна позивачу у його виробничій діяльності.

Судом встановлено, що відповідно до п. 9.1 Договору, він діє з моменту підписання до 31.12.2017, а в частині виконання своїх зобовязань до їх повного виконання. Договір може бути пролонгованим ще на один рік, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання за місяць до закінчення терміну дії договору.

Як зазначає позивач, жодна із сторін договору не заявляла про його розірвання.

Таким чином, суд вважає, що оскільки жодна із сторін не заявляла про розірвання Договору за місяць до закінчення його терміну дії, вказаний Договір був пролонгований ще на один рік, тобто до 31.12.2018. Можливість подальшого пролонгування Договору його умовами не передбачена.

Тобто, на момент винесення рішення Договір припинив свою дію. Оскільки, згідно ч. 4 ст. 188 ГК України договір вважається розірваним з дня набрання чинності рішенням про його розірвання, то у даному випадку винесення рішення про розірвання Договору є неможливим, оскільки на момент прийняття рішення вказаний Договір уже припинив свою дію.

Враховуючи те, що судом встановлено факт припинення дії Договору з 01.01.2019, обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимоги про розірвання Договору, судом не досліджувалися.

Таким чином, вимога позивача про розірвання договору купівлі-продажу від 03.03.2017 № 03-17/01 не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВІКТА" (вул. Бутиріна 8-Б, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеррейл Логістик" (проспект Голосіївський 132, м. Київ, 03127; ) 48060 грн. 00 коп. основного боргу, 3111 грн. 39 коп. пені, 1212 грн. 69 коп. 3% річних, 2499 грн. 12 коп. інфляційних втрат, 1453 грн. 63 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16.01.2019.

Суддя О.С. Семчук