ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Справа №926/1057/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді - Плотніцького Б.Д.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: Михайлишин С.В.

та представників учасників судового процесу

від позивача (апелянта): ОСОБА_2;

від відповідача 1: ОСОБА_3;

від відповідача 2: ОСОБА_4 ;

від третіх осіб: ОСОБА_5;

прокурор Лупійчук Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці за вих. № 2039 від 10.09.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/431/18 від 18.10.2018),

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018, суддя Марущак І.В., (повний текст рішення складено 17.08.2018),

у справі № 926/1057/18,

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці

до відповідача-1:Чернівецької міської ради, м. Чернівці,

до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс Інвест», м. Чернівці,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, м. Київ,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України, м. Київ,

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 09.02.2018 року № 9299, ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У квітні 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фенікс Інвест" про визнання недійсним договору оренди землі № 9299 площею 0,2684 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0046), що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. О. Суворова, 2-Б, укладеного 09.02.2015 між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс Інвест».

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, КЕВ м. Чернівці звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вих. № 2039 від 10.09.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/431/18 від 18.10.2018). В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, зокрема, що оскаржуване рішення прийняте судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки, яка перебуває на обліку та закріплена за КЕВ м. Чернівці на праві оперативного управління і незаконно використовується третіми особами. З урахуванням викладеного, скаржник просить суд рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

09.11.2018 КЕВ м. Чернівці подав на розгляд суду доповнення до апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Доповнення до апеляційної скарги подане КЕВ м. Чернівці поза межами встановленого ч. 1 ст. 266 ГПК України строку. Відтак, доповнення до апеляційної скарги, вих. № 3066 від 06.11.2018, не підлягає розгляду в межах доводів апеляційної скарги за № 2039 від 10.09.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/431/18 від 18.10.2018).

Заперечення інших учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фенікс Інвест" у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у даній справі залишити без змін, мотивуючи свої доводи тим, зокрема, що спірна земельна ділянка знаходиться у володінні та користуванні відповідача2, розпорядником якої є відповідач1 та не відноситься до земель оборони, а належить до категорії земель житлової та громадської забудови.

Виклад фактичних обставин, встановлених судом

1 березня 1980 року на підставі Державного акта на право користування землею серії «Б» № 037683 від 01.03.1980 року, Чернівецькій квартирно-експлуатаційній частині району (правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці) надано у безстрокове та безоплатне користування земельну ділянку військового містечка № 1 для господарських потреб загальною площею 112,3 га по вул. Фрунзе-Чапаєва у м. Чернівці.

Листом №09-77/3078 від 25.10.2001 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області (далі РВ ФДМУ) повідомило Чернівецьку КЕЧ району, що не заперечує проти надання в оренду нежитлового приміщення №1/7 загальною площею 1295 кв. м. по генплану, клубу та прилеглої території площею 0,76 га за адресою: м. Чернівців, вул. Фрунзе, 2, що знаходиться на балансі Чернівецької КЕЧ району.

Листом від 10.12.2007 року №09-77/3850 РВ ФДМУ повідомило, що до його повноважень не входить передача в оренду землі, а тому в наданому йому раніше листі від 25.10.2001 року №09-77/3078 допущена помилка щодо погодження надання в оренду разом з обєктом прилеглої території площею 0,76 га за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, що знаходиться на балансі Чернівецького КЕВ району.

1 листопада 2001 року між Міністерством оборони України в особі начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (який діяв на підставі доручення Міністра оборони України від 12.02.2001 року №148/155) та ОСОБА_1 приватним підприємством «Бомонд» (далі МПП «Бомонд») укладено договір № 254/2001/ГоловКЕУ оренди нежитлового приміщення загальною площею 1295,0 м. кв. №1/7 по генплану, клуб за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, для розміщення закладу культури (пункти 1.1, 2.3) зі строком дії по 01.11.2006.

Листом від 10.05.2002 року №445 начальником Чернівецької КЕЧ району надано згоду на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 0,76 га, розташованої за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2, яка закріплена за будівлею клубу, що знаходиться в орендному користуванні Малого приватного підприємства «Бомонд» відповідно до договору №254/2001/ГоловКЕУ від 01.11.2001 року та передачу її в оренду МПП «Бомонд» строком на період дії договору оренди приміщення.

Відповідно до довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №557 від 25.04.2002 року, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.06.2002 року №90/3 клубу під літерою «Е», який знаходиться на території колишнього військового містечка №1 по вул. Фрунзе, 2 «А» присвоєно поштову адресу Суворова, 2 «А».

27 червня 2002 року рішенням 3 сесії Чернівецької міської ради ХХІV скликання №43 МПП «Бомонд», на підставі договору №254/2001/ГоловКЕУ оренди нежитлового приміщення, вирішено надати в оренду земельну ділянку площею 0,7208 га для обслуговування будівлі.

На підставі вище вказаного рішення міської ради 29.07.2002 між Чернівецькою міською радою та МПП «Бомонд» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Чернівецька міська рада надає, а МПП «Бомонд» приймає в оренду земельну ділянку площею 0,7208 га, розташованою за адресою: м. Чернівці, вул. Фрунзе, 2-А, терміном до 01.11.2006 для обслуговування будівлі.

Цього ж дня між Чернівецькою міською радою та МПП «Бомонд» підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

29.08.2002 рішенням 4 сесії Чернівецької міської ради XXIV скликання №65 на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.06.2002 №90/3 внесено зміни в пункт 9 додатку 4 до рішення 3 сесії ХХІV скликання Чернівецької міської ради №43 від 27.06.2002 щодо місцезнаходження орендованої земельної ділянки з вул. Фрунзе 2А на вул. Суворова, 2А.

01.10.2002 між Чернівецькою міською радою та МПП «Бомонд» укладено угоду №140/1 від 01.10.2002 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 29.07.2002 в частині місцезнаходження орендованої земельної ділянки з вул. Фрунзе 2А на вул. Суворова, 2А.

08.07.2004 рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради XXIV скликання прийнято рішення №493, пунктом сімдесятим якого доповнено пункт 9 додатку 4 до рішення 3 сесії Чернівецької міської ради XXIV скликання від 27.06.2002 №43 словами: «Вилучити у Чернівецької квартирно-експлуатаційної частини району Західного-оперативного командування Міністерства оборони України частину земельної ділянки по вул. Фрунзе, 2А площею 0,7208 га за згодою» (підстава: лист-згода від 10.05.2002 року №445).

Пунктом 72 цього ж рішення МПП «Бомонд» затверджено проект внутрішньогосподарського розподілу земельної ділянки по вул. Суворова, 2А площею 0,7208 га у співвідношенні:

- земельна ділянка №1 площею 0,2506 га для обслуговування торгово-розважального комплексу, яка включає в себе ділянку під будівлею;

- земельна ділянка №2 площею 0,4702 га для влаштування автопаркінгу з розміщенням контрольно-пропускного пункту.

Дійсність рішень Чернівецької міської ради, зокрема, п.4 рішення від 27.06.2002 року №43, п. п. 72, 72.1 рішення від 08.07.2004 року №493, була предметом розгляду у справі №9/106 за позовом військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України Чернівецької КЕЧ району до Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача МПП «Бомонд», про визнання недійсними рішень.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16.01.2006 року позов залишено без розгляду.

Докази визнання недійсними вказаних рішень Чернівецької міської ради в матеріалах справи відсутні.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 01.11.2004 №924/20 будівлі контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (І черга), забудовником яких є МПП «Бомонд», вирішено присвоїти поштову адресу: вул. Суворова, 2-Б (замість Суворова, 2-А).

2 листопада 2004 року МПП «Бомонд» на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (1 черга) відчужило ТОВ «Фенікс Інвест» нежитлову будівлю контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу (1 черга), розташовані на земельній ділянці площею 0,4702 в м. Чернівці по вул. Суворова, 2Б (колишня адреса вул. Суворова, 2А).

При цьому, належність вказаного майна МПП «Бомонд» підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 01.11.2004 року на підставі рішень виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.10.2004 року №909/20 та №924/20 від 01.11.2004 року, а право власності на нього зареєстроване Чернівецьким міським комунальним БТІ у реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.11.2004 року за реєстраційним номером 8184011.

Листом від 18.11.2004 №46 МПП «Бомонд» повідомило Чернівецьку міську раду про те, що у звязку з відчуженням контрольно-пропускного пункту та автопаркінгу відповідачу-2, які розташовані на земельній ділянці площею 0,4702 га за адресою: м. Чернівці, вул. Суворова, 2-Б, не заперечує проти передачі зазначеної ділянки в оренду відповідачу-2.

25.12.2014 рішення 59 сесії Чернівецької міської ради VI скликання № НОМЕР_1 «Фенікс Інвест» погоджено проект поділу орендованої земельної ділянки за адресою: вул. Суворова, 2Б площею 0,4702 га (кадастровий номер :03:004:0011) для будівництва та обслуговування житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями на 3 (три) земельні ділянки, розташовані по вул. Суворова, 2Б, а саме: № 1 площею 0,2684 га (кадастровий номер :03:004:0046), № 2 площею 0,0836 га (кадастровий номер :03:004:0048), № 3 площею 0,1182 га (кадастровий номер :03:004:0047) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями) пункт 1.

Цим же ж рішенням міської ради відповідачу-2 вирішено надати зазначені земельні ділянки в оренду терміном на пять років для будівництва та обслуговування житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями (п. 1.2).

Дане рішення відповідача-1 від 25.12.2014 року №1472 у судовому порядку не оскаржувалось. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

09.02.2015 між Чернівецькою міської радою (орендодавець) та ТОВ «Фенікс Інвест» (орендар) було укладено договір оренди землі №9299, згідно пунктів 1, 2.1, 2.2 якого орендодавець, на підставі рішення 59 сесії Чернівецької міської ради VІ скликання від 25.12.2014 року №1472 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,2684 га, кадастровий номер :03:004:0046 для будівництва та обслуговування житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями, яка знаходиться у м. Чернівці по вул. Суворова Олександра, 2-Б.

Факт передачі відповідачем-1 та прийняття відповідачем-2 земельної ділянки площею 0,2684 га, кадастровий номер :03:004:0046 підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки від 09.02.2015.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.02.2015 №33423229, власником (орендодавцем) земельної ділянки площею 0,2684 га, яка знаходиться у м. Чернівці по вул. Суворова, 2б, кадастровий номер :03:004:0046, є територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради, а орендарем - відповідач-2 на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.02.2015 №9299 та рішення Чернівецької міської ради від 25.12.2014 №1472.

Даний факт визнається учасниками судового процесу.

Разом з тим, позивач, не погоджуючись з правомірністю укладеного між відповідачами договору оренди землі №9299 від 09.02.2015 року, звернувся до суду з позовом у даній справі, мотивуючи свої доводи тим, зокрема, що Чернівецька міська рада, за відсутності згоди Міністра оборони України чи інших уповноважених ним органів, незаконно вилучила у Чернівецької КЕЧ району (правонаступником якого є позивач) земельну ділянку площею 0,7208 га, яка розташована по вул. Фрунзе (перейменовано на вул. Суворова), 2 у м. Чернівці.

Оцінка суду

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як зазначено вище, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що відповідач-1 розпорядився землями оборони, які відносяться до державної власності, чим порушив право позивача на постійне землекористування земельною ділянкою. Отже, з метою встановлення факту порушення прав позивача суду необхідно зясувати правовий статус спірної земельної ділянки станом на момент укладення договору оренду.

На підтвердження обставин перебування земельної ділянки площею 0,2684 га, яка знаходиться в м. Чернівцях на вул. Суворова, 2б, кадастровий номер :03:004:0046 у державній власності та віднесення її до категорії земель оборони позивач та прокурор посилаються на дані бухгалтерського обліку позивача (відомість про наявність та використання земельних ділянок, відомість щодо розбіжності в обліку земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України по КЕВ м. Чернівці станом на 01.04.2018 року), згідно яких вказана земельна ділянка не вибула з користування позивача та є частиною земель, що включені до Державного акту.

У свою чергу, згідно даних, які містяться у Державному земельному кадастрі України, земельна ділянка за кадастровим номером :03:004:0046 перебуває у комунальній власності.

Відповідно до статті 193 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 194 ЗК України унормовано, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Отже, із зазначених норм права слідує, що дані Держгеокадстру є офіційними та належними доказами правового статусу земельної ділянки. Відтак, після вилучення у позивача земельної ділянки площею 0,7208 га, що розташована у м. Чернівці по вул. Фрунзе (Суворова), 2, така спірна ділянка вибула з державної власності.

При цьому, суд не вправі у межах даної справи надавати оцінку правомірності чи протиправності рішення Відповідача-1 про вилучення земельної ділянки, оскільки це не є предметом даного спору, а цим обставинам надано оцінку господарським судом у межах справи №926/844/18.

Так, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 04.07.2018 у справі №926/844/18 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення 23 сесії Чернівецької міської ради XXIV скликання №493 від 08.07.2004 відмовлено.

Постановою суду апеляційної інстанції від 26.09.2018 вказане рішення суду змінено шляхом виключення з мотивувальної частини рішення суду підстав відмови щодо неправильного способу захисту, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення.

Тобто, рішення 23 сесії Чернівецької міської ради XXIV скликання №493 від 08.07.2004 не визнане недійсним у судовому порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як встановлено вище, укладенню оспорюваного договору оренди землі передувало рішення 59 сесії Чернівецької міської ради VI скликання 25.12.2014 року №1472, яким ТОВ «Фенікс Інвест» надано в оренду спірну земельну на вул. Суворова, 2-Б площею 0,2684 га для будівництва та обслуговування житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями.

Доказів скасування чи оскарження даного рішення суду не надано.

Сам договір оренди землі від 09.02.2015 року №9299 зареєстрований у Державному земельному кадастрі України та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, підстави вважати, що у даному випадку Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фенікс Інвест» порушено порядок укладення договору оренди, відсутні.

Також, при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин практики ЄСПЛ, викладеної, зокрема, у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014.

Так, втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23.11.2000 у справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 у справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

У рішенні по справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" від 24.06.03 №44277/98 ЄСПЛ дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", тому визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

У пункті 71 рішення в справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене, принцип "належного урядування" не встановлює абсолютної заборони на витребування із власності майна, в тому числі й земельних ділянок, на користь держави, якщо майно вибуло з власності держави у незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з'ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість втручання держави у право на мирне володіння майном. Додержання принципу "належного урядування" оцінюється одночасно із додержанням принципу "пропорційності", при тому що немає чіткого, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення "справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини". Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується суб'єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з'ясований у кожній конкретній справі на підставі обставин і фактів, безпосередньо встановлених.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року по справі №294/220-14-ц також застосував положення вказаного рішення ЄСПЛ у контексті дотримання органами державної влади принципу належного урядування та зробив правовий висновок, згідно якого потреба виправити минулу помилку, допущену державним органом, не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного урядування може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Матеріали справи свідчать про те, що 07.04.2008 рішенням виконкому Чернівецької міської ради затверджено ОСОБА_4 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва приміщення соціально-культурно-побутового призначення та автомобільний паркінг в житловому комплексу (І черга), які розташовані у м. Чернівці, вул. Суворова, 2-Б.

16.12.2009 відповідачем-2 отримано свідоцтво № про відповідність закінченого будівництвом житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями (ІІ черга блок А на 24 кв.) на Суворова, 2-Б у м. Чернівці2473,60 кв. м. (загальна площа квартир -2216,30 кв. м., житлова площа квартир 1205,50 кв. м.) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

08.07.2010 року та 31.12.2010 року відповідачем-2 отримано сертифікати відповідності № ЧВ000152 та №ЧВ 000412 відповідно, які засвідчують відповідність ІІІ та ІV черг будівництва житлового комплексу з соціально-культурно-побутовими приміщеннями по Суворова, 2-Б у м. Чернівці на 48 (24+24) квартир (загальною площею 2141,20 м. кв. та 2852,90 м. кв. відповідно) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Тобто, на спірній земельній ділянці наявне нерухоме майно, яке введено в експлуатацію та зведене на замовлення відповідача-2, відтак визнання недійсним договору оренди землі від 09.02.2015 року №9299 призведе до порушення принципу пропорційності та невиправдано позбавить відповідача-2 права на мирне володіння майном.

Із зазначеного слідує, що на спірній земельній ділянці відсутнє нерухоме майно державної власності, яке б перебувало у розпорядженні позивача, а знаходиться нерухоме майно приватної власності, яке може бути обєктом цивільних правовідносин.

Висновки суду

Враховуючи те, що з моменту вилучення земельної ділянки площею 0,7208 га до звернення до суду з даним пройшло майже 14 років, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що визнання недійсним договору оренди землі призведе до порушення принципу належного урядування з огляду на те, що протягом тривалого часу позивачем через власну недбалість не здійснювався належний контроль за ввіреним йому державою майном.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати

Судовий збір за подання позову та розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку вимог ст. 129 ГПК України, покласти на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці залишити без задоволення, рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.08.2018 у справі № 926/1057/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1