Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/839/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Трейдінг Експорт"

до Фізичної особи-підприємця Мирончука Андрія Миколайовича

про стягнення 248336,26 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 107263,87 грн. неповернутих коштів, 60900,00 грн. штрафу за прострочення поставки товару, 42630,04 грн. неустойки за прострочення поставки товару, 37542,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що домовленості щодо умов поставки між сторонами спору відбувались за телефоном. Після усного узгодження сторонами умов поставки пиломатеріалів обрізних соснових, ТОВ "ДДК Трейдінг Експорт" підготувало Договір і Специфікацію, підписало їх та направило для підписання ФОП Мирончуку A.M. засобами електронного зв'язку по електронній пошті, після чого очікувало на повернення підписаних оригіналів у паперовому вигляді. В подальшому ФОП Мирончук A.M. направив ТОВ "ДДК Трейдінг Експорт" скановану копію підписаного Договору і Специфікації №01 від 02.05.2018, проте, надалі ФОП Мирончук A.M. не повернув підписаними Договір і Специфікації ні у паперовому примірнику, ні шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Також позивач зазначає, що на виконання умов договору та специфікації ним здійснено попередню оплату, проте товар відповідачем не поставлено.

Саме з метою захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

09.01.2019 на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача, відповідно до якого останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також розглядати справу у відсутність представника позивача. Зазначений документ скріплений електронно-цифровим підписом.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов'язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов'язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю" ДДК Трейдінг Експорт" (покупець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мирончуком Андрієм Миколайовичем укладено договір поставки №83 (а.с. 12-15), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти покупцеві товар у встановлені строки, а покупець зобов'язується приймати такий товарі сплачувати за нього на умовах даного договору (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.2. договору предметом поставки є визначений товар з найменуванням, зазначеним у Специфікації та/або інших документах згідно умов договору, підписаних постачальником і покупцем.

Даний договір і всі додатки (видаткова накладна, специфікації, додаткові угоди та інше) до нього повинні бути завірені сторонами (підписами і печатками (якщо передбачено діяльністю)), передані за допомогою факсимільного зв'язку та іншими засобами електронного зв'язку і є невід'ємною частиною договору (п.п. 2.6. договору).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що постачальник поставляє товар окремими партіями у відповідності із заявками покупця у строки, визначені в заявці та специфікації.

Разом з тим, пункт 12.2. договору визначає, що факсимільна чи/або сканована копія договору чи/або заявок чи/або специфікацій до договору, мають повну юридичну силу.

Договір вступає в дію з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2018 (п.п. 10.1. договору).

Дослідивши матеріали справи та беручи до уваги положення п.п. 12.2. договору, суд дійшов висновку, що поданий суду примірник договору та специфікації є належними та допустимими доказами.

Згідно Специфікації №1 відповідач зобов'язався поставите позивачу пиломатеріали обрізні хвойні - сосну сухостійну, у загальній кількості 400 куб.м (різних розмірів) вартістю 116 доларів США за 1 куб.м. Разом з тим, позивач зазначив, що сторонами визначено першочергову поставку товару в кількості 200 куб. м (сосна сухостійна розмірами 17 х 88 х 2985/3985 мм).

Відповідно до пункту 7 Специфікації, покупець сплачує 10% передоплату від вартості першої партії, решту 90% - в день завантаження цієї партії товару у транспорт покупця та надання документів на цей товар.

За умовами пункту 9 Специфікації оплата за 1 куб. м товару мала бути здійснена у гривні по курсу ПАТ «КБ ПриватБанк» станом на день відвантаження.

При обрахуванні гривневого еквіваленту вартості 1 куб. м товару - 116 дол. США, суд вважає позивачем правомірно застосовано вартість 1 долару США по курсу ПАТ "КБ ПриватБанк" станом на день внесення попередньої оплати, тобто станом на 09.06.2018 - в сумі 26,25 грн., оскільки відвантаження продукції не відбулося.

В свою чергу позивач перерахував 09.06.2018 відповідачу кошти у сумі 107263,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням №378 від 09.06.2018 (а.с. 17), хоч умови Специфікації вимагали лише оплати відповідачу 10% від вартості першої партії товару (200 куб. м х3045 = 609000,00 грн.), а саме кошти в сумі 60900грн. (10% від 609000грн.).

Згідно пункту 8 Специфікації термін поставки кожної окремої партії складає до 30 календарних днів з моменту передоплати Покупця.

Отже, після внесення попередньої оплати 09.06.2018 в сумі 107263,87грн., у відповідача ФОП Мирончука A.M. виникло зобов'язання відповідно до пункту 8 Специфікації здійснити поставку першої партії товару на загальну суму 609000,00 грн. у строк не пізніше 09.07.2018.

Проте, відповідач не виконав свого зобов'язання щодо поставки підприємству позивачу товару на суму отриманої попередньої оплати.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже позовні вимоги щодо стягнення суми попередньої оплати в сумі 107263,87 грн. є законними та обґрунтованими.

Також позивач просить стягнути з відповідача 60900,00 грн. штрафу за прострочення поставки товару, 42630,04 грн. неустойки за прострочення поставки товару, 37542,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п.п. 8.3 договору в разі порушення постачальником строків поставки товару, встановлених статтею 4 договору, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості товару (партії товару) за кожний день порушення строків поставки, а якщо порушення строку поставки триває більше 10 днів, постачальник також сплачує на користь покупця штраф у розмірі 10% від вартості товару (партії товару).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, суд вважає останні вірними, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 8.2 договору за користування коштами покупця постачальник сплачує проценти у розмірі 0,5% від суми коштів покупця за кожний день їх користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення 37542,35 грн. за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити,

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мирончука Андрія Миколайовича (11571, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДК Трейдінг Експорт" (03028, м. Київ, вул. Саперно-слобідська, 24, ід. код 41692345) 107263,87 грн. неповернутих коштів, 60900,00 грн. штрафу за прострочення поставки товару, 42630,04 грн. неустойки за прострочення поставки товару, 37542,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, а також 3725,04 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.01.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек. з повід.)