ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Справа № 925/1228/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - Жак В.А. - директор,

від відповідача - Коновал В.І. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства "ЕКОКРАФТ-777", м. Черкаси

до комунального підприємства "Придніпровська служба утримання

будинків" Черкаської міської ради, м. Черкаси

про стягнення 200 773 грн. 38 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом приватне підприємство "ЕКОКРАФТ-777" до комунального підприємства "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради про стягнення з відповідача 186 288 грн. 30 коп. боргу за надані послуги, 10 399 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 4 085 грн. 51 коп. 3% річних, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору №25-ВД від 30 листопада 2016 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті на 09 січня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

Також у вказаній письмовій заяві відповідач позов визнає повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти відкладення розгляду справи чи оголошення перерви.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, і даний спір може бути вирішено в даному судовому засіданні, суд не вбачає підстав для оголошення перерви, в зв'язку з чим клопотання відповідача залишено без задоволення.

В судовому засіданні, яке відбулося 09 січня 2019 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1228/18.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору за №25-ВД від 30 листопада 2016 року надав послуги з обрізки дерев, проте свій обов'язок щодо оплати наданих позивачем послуг відповідач не виконав, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 186 288 грн. 30 коп. боргу.

Крім того на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 10 399 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 4 085 грн. 51 коп. 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 30 листопада 2016 року між комунальним підприємством "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради (замовник) та приватним підприємством "ЕКОКРАФТ-777" (виконавець) було укладено договір за №25-ВД.

Предметом договору є надання послуг з кардинальної, формувальної, санітарної обрізки дерев та знесення аварійних дерев (п. 1.1. договору).

Додатковою угодою №2 від 01 жовтня 2017 року п. 3.1. договору викладено в новій редакції:

" - кардинальна, санітарна та формувальна обрізка дерева (з вивезення та здачею на утилізацію відходів деревини) - 760 грн./м3 (без ПДВ);

видалення дерева (з вивезення та здачею на утилізацію відходів деревини) - 690 грн./м3 (без ПДВ)".

Решта умов договору залишилися без змін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно ч. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами за відповідним актом наданих послуг (п. 3.5. договору).

Свій обов'язок щодо надання визначених договором від 30 листопада 2016 року послуг позивач виконав та надав послуги з обрізки дерев на загальну суму 186 288 грн. 30 коп., що підтверджується підписаними сторонами копіями актів приймання виконаних послуг: №5 за листопад 2017 року від 16 листопада 2017 року, №6 за листопад 2017 року від 30 листопада 2017 року та №7 за грудень 2017 року від 18 грудня 2017 року.

Оскільки відповідачем не було оплачено надані позивачем послуги, позивач просив суд стягнути з відповідача 186 288 грн. 30 коп. боргу за надані послуги згідно договору №25-ВД від 30 листопада 2016 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 3.3. договору замовник після пред'явлення виконавцем рахунку на оплату послуг здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на умовах відстрочки платежу до 60 банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками замовника та виконавця актів наданих послуг.

Отже, з урахуванням вимог п. 3.3. договору та ч.5 ст. 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день) відповідач повинен був розрахуватися за надані послуги згідно акту від 16 листопада 2017 року - 12 лютого 2018 року, згідно акту від 30 листопада 2017 року - 26 лютого 2018 року та згідно акту від 18 грудня 2017 року - 15 березня 2018 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору від 30 листопада 2016 року розрахунку з позивачем за надані послуги.

Крім того, як зазначалося вище, відповідач позов визнав повністю.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 186 288 грн. 30 коп. заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення 10 399 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 4 085 грн. 51 коп. 3% річних.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат та річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3." судом встановлено, що інфляційні та річні нараховано в меншому розмірі, однак позивач самостійно визначив розмір інфляційних втрат та річних, а тому заявлені до стягнення сума підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

В зв'язку з тим, що відповідачем було визнано позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи.

Отже, повернення судового збору без відповідного клопотання не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради, вул. Надпільна, 330/5, м. Черкаси, ідентифікаційний код 36701792 на користь приватного підприємства "ЕКОКРАФТ-777", вул. Казбетська,68, м. Черкаси, ідентифікаційний код 40951937 - 186 288 грн. 30 коп. боргу, 10 399 грн. 57 коп. інфляційних втрат, 4 085 грн. 51 коп. 3% річних та 1 505 грн. 80 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 09 січня 2019 року.

Суддя А.В.Васянович