ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" січня 2019 р.                      Справа № 911/157/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., перевіривши заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» про стягнення 15 939,09 грн заборгованості за договором б/н від 21.07.2011

встановив:

08.01.2019 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про видачу судового наказу в порядку наказного провадження до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» про стягнення заборгованості за договором від 21.07.2011 у розмірі 15 939,09 грн, зокрема: 2 500,00 грн заборгованості за кредитом, 6 820,58 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 6 101,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 517,50 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

Дослідивши матеріали вищенавденої заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, зважаючи на таке.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 509, ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З аналізу вказаних норм закону слідує, що штраф та/або пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видами штрафних санкцій, які сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов'язання.

Таким чином, заявлена Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» вимога про видачу судового наказу в частині стягнення з боржника 6 101,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» 6 101,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, з підстав п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Окрім того, за змістом п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Приписами ст. 256, 257, 259, 261 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пп. 3.2.1.1.3., 3.2.1.1.11, 3.2.1.4.1.3., 3.2.1.4.4 та 3.2.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг, до яких боржник приєднався шляхом підписання заяви від 21.07.2011, що разом з відповідними умовами та правилами складає договір банківського обслуговування, та наякий як на підставу виникнення грошової заборгованості за договором посилається заявник, кредит надається в обмінг на зобов'зання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом на поточному рахунку – не більше 30 днів.

За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'зання клієнта з погашення заборгованості ввжаються порушеними.

Клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту відповідно до пп. 3.2.1.1.6 та 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місця в розмірі 0,5% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць.

Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки – пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Терміну та/або строків сплати процентів договіром не передбачено.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із викладених у заяві обставин, внаслідок порушення норм закону та умов договору на поточному рахунку боржника обліковується заборгованість, зокрема:

- 2 500,00 грн заборгованості за кредитом;

- 6 820,58 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, за період з 22.04.2013 по 06.11.2018;

- 517,50 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 01.05.2013 по 06.11.2018, про видачу наказу на стягнення яких заявником заявлено у відповідно поданій заяві.

Водночас, згідно наданого заявником розрахунку заборгованості боржника, ПАТ КБ «Приватбанк» за встановленим лімітом надано боржнику з 28.01.2013 по 23.04.2013 кредитні кошти у загальному розмірі 2 500,00 грн, а тому останнім днем періоду безперервного користування кредитним лімітом на поточному рахунку є 24.05.2013, як наслідок - з 24.08.2013 відповідно надана сума кредиту у розмірі 2 500,00 грн вважається простроченою, а відповідне грошове зобов'зання клієнта з погашення заборгованості ввжаються порушеними.

Отже, останнім днем п'ятирічного строку для заявлення вимоги про стягення заборгованості по поверненню 2 500, 00 грн кредиту за договором б/н від 21.07.2011 є 24.08.2018.

До того ж, з відповідно наданих заявником розрахунку заборгованості боржника та виписок по банківському рахунку слідує, що:

- 27.05.2013 ПАТ КБ «Приватбанк» віднесено до простроченої заборгованості зобов’язання по сплаті 2 500,00 грн кредитних коштів;

- 07.05.2013 та щомісячно кожного наступного місця банком віднесено до простроченої заборгованості зобов’язання зі сплати комісії у загальному розмірі 517, 50 грн;

- 23.04.2013 та у вибіркові дні кожного наступного місяця банком віднесено до простроченої заборгованості зобов’язання зі сплати процентів за користування кредитом у загальному розмірі 6 454,86 грн.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що станом на дату подання ПАТ КБ «Приватбанк» до суду заяви про видачу судового наказу – 22.12.2018, з моменту виникнення права вимоги про стягнення 2 500, 00 грн заборгованості за кредитом пройшов строк, який перевищує встановлену для такої вимоги позовну давність, а також з моменту виникнення права вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та комісії частково пройшов строк, який перевищує встановлену для таких вимог позовну давність.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов’язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» 2 500,00 грн заборгованості за кредитом, 6 820,58 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 517,50 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, з підстав п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд зввертає увагу заявника, що згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити у видачі судового наказу за поданою Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» 6 101,01 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, з підстав п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

2. Відмовити у видачі судового наказу за поданою Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веселий школярик» 2 500,00 грн заборгованості за кредитом, 6 820,58 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 517,50 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, з підстав п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 16.01.2019, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                 В.А. Ярема