ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

21.01.2019

Справа № 910/634/19

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Об’єднані інформаційні системи Україна» про забезпечення позову

до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Об’єднані інформаційні системи Україна», м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок», м. Київ

про визнання договору оренди № 17-656 від 01.08.2017 продовженим на той самий строк, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Об’єднані інформаційні системи Україна» (далі – ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна») звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» (далі – ПрАТ «Діпрозв'язок») до розгляду спору по суті належним чином виконувати свої зобов'язання за договором оренди № 17-656 від 01.08.2017, у тому числі:

-          забезпечити ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» безперешкодне користування орендованими приміщеннями загальною площею 360,70 кв. м., а саме: 1-й поверх, праве крило, приміщення № 45-55, площею 192,60 кв. м., та 4-й поверх, праве крило, приміщення № 24-32, площею 168,10 кв. м. на підставі договору оренди № 17-656 від 01.08.2017;

-          забезпечити ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» безперешкодне користування власним майном та майном, що знаходиться у користуванні ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» на відповідній правовій підставі, що знаходиться в орендованих приміщеннях загальною площею 360,70 кв. м., а саме: 1-й поверх, праве крило, приміщення № 45-55, площею 192,60 кв. м., та 4-й поверх, праве крило, приміщення № 24-32, площею 168,10 кв. м.;

-          забезпечити ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» користування енергоносіями та водою відповідно до договору оренди № 17-656 від 01.08.2017;

-          забезпечити безперешкодний пропускний режим працівникам ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» через прохідну ПрАТ «Діпрозв'язок» до орендованих приміщень загальною площею 360,70 кв. м., а саме: 1-й поверх, праве крило, приміщення № 45-55, площею 192,60 кв. м., та 4-й поверх, праве крило, приміщення № 24-32, площею 168,10 кв. м. на підставі договору.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що між сторонами спору було укладено договір оренди № 17-656 від 01.08.2017 зі строком дії до 31.07.2018 включно. З посиланнями на норми чинного цивільного законодавства, які регулюють орендні відносини, заявник вказує, що на теперішній час договір оренди № 17-656 від 01.08.2017 вважається поновленим на 1 рік, тобто до 31.07.2019. В той же час, як стверджує заявник, відповідач не допускає орендаря до орендованих приміщень, незважаючи на сплату орендної плати до лютого 2019 року включно, чим перешкоджає здійсненню господарської діяльності ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна».

При цьому, необхідність застосування обраного способу забезпечення у вигляді встановлення відповідачу обов’язку вчинити певні дії заявник обґрунтовує потребою в гарантуванні реального виконання рішення суду, а також отримання доступу до майна та документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Об’єднані інформаційні системи Україна», що знаходяться в орендованих приміщеннях, відновлення можливості здійснення господарської діяльності товариства. Заявник вказує, що незастосування забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити підготовку позивача та подання позову, оскільки частина документів знаходиться в орендованих приміщеннях та у зв’язку з закінченням строку дії договору оренди.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» було подано до суду до подання позовної заяви, останнім було підтверджено намір звернутись до Господарського суду міста Києва у встановлений строк з позовом до ПрАТ «Діпрозв'язок» про визнання договору оренди № 17-656 від 01.08.2017 продовженим на той самий строк.

Заява відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: встановленням обов’язку вчинити певні дії (п. 3).

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Суд констатує, що ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» зазначило про намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою про визнання договору оренди № 17-656 від 01.08.2017 продовженим на той самий строк.

Судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання. Тому в даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Як вбачається зі змісту заяви ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна», заявник не визнає факт припинення договору оренди, посилається на продовження його дії на той самий строк та вказує про вчинення орендодавцем перешкод у користуванні майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Однак, господарський суд зауважує, що судом не можуть вживатись такі заходи забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Обрані заявником заходи забезпечення позову у вигляді зобов'язання орендодавця вчинити дії (забезпечити орендарю безперешкодне користування орендованими приміщеннями та його майном, енергоносіями та водою, безперешкодний пропускний режим працівникам через прохідну до орендованих приміщень) фактично направлені на задоволення позовних вимог заявника без вирішення спору по суті, що вочевидь виходить за межі правового регулювання статей 136-140 Господарського процесуального кодексу України (див. постанову Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/12961/17).

За висновками суду, заявником не було доведено, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, а саме при розгляді позовних вимог про визнання договору оренди № 17-656 від 01.08.2017 продовженим на той самий строк.

При цьому, необґрунтованими є твердження заявника про те, що незастосування забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити підготовку позивача та подання позову, оскільки частина документів знаходиться в орендованих приміщеннях. Такі обставини, у разі їх підтвердження, є підставою для витребування доказів в судовому порядку, однак не свідчать про необхідність забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги, що заявником не було наведено достатніх належних, допустимих та достатніх доказів наявності обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов’язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Об’єднані інформаційні системи Україна» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Об’єднані інформаційні системи Україна» № б/н від 18.01.2019, яку подано до суду 18.01.2019, про забезпечення позову шляхом зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя                                                                                           В.В. Князьков