ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5069/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при помічникові судді, який за дорученням судді виконує обов'язки секретаря судового засідання Мартиненко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення шкоди, завданої недостачею, у розмірі 10445грн.40коп.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

присутня особа: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення шкоди, завданої недостачею, у розмірі 10445грн.40коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на залізничні накладні №49793177 та №49806276.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.12.2018р. від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній зазначає, що пункт 27 Правил видачі вантажів визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. Вантаж вважається доставленим без втрат, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах. Відповідач вказує, що розмір нестачі вантажу складатиме 200кг., а відтак сума позовних вимог має складати 1152грн.91коп., тому в решті позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018р. оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 18.12.2018р.

18.12.2018р. на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечує проти доводів відповідача про застосування 2% норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, оскільки залізнична накладна №49793177 не містить даних щодо маси вантажу переданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, в даній накладній вказано показники якості щодо вмісту золи 9% та вологи 10,5%, які передбачені умовами договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.01.2019р.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши представника позивача в підготовчому провадженні, суд встановив.

27.02.2018р. між ПАТ "Запоріжкокс" (далі-покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкостіл груп» (постачальник) укладений договір поставки №18/142, за умовами якого постачальник зобовязується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію (товар) виробництва її "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод».

На виконання умов цього договору зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь - металургійний завод" здійснено відправлення вагонів №№53541066, 56673817 згідно накладних №№49793177, 49806276 від 20.05.2018р. на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (одержувач - Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс").

На станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №460005/617 від 24.05.2018р. (а.с.16).

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту № 460005/617 від 24.05.2018р. на підставі акту загальної форми №639 від 20.05.2018р. станції Запоріжжя-І проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, зі зважуванням вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, держповірка 08.11.2017 комісією у складі: приймальником поїздів ОСОБА_2, прийомоздавальником заводу ОСОБА_3, слідчим ВП ОСОБА_4, ДС ОСОБА_5

В акті зазначено, що згідно перевізного документу в вагоні №53541066 значиться вага: тара 22500 кг, нетто 68800 кг. Фактично виявилася вага, брутто 89700 кг. тара з документу 22500 кг, нетто 67200 кг, що менше ваги за документом на 1600 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкоподібне на рівні бортів. Вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5-2м, що відповідає перевізному документу. Порушене маркування, виїмка над 6-7 люками довжиною 300 см, на ширині вагону 280см і глибиною 40-80 см. В технічному відношенні вагон справний, бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

На станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №460005/618 від 24.05.2018р. (а.с.17).

Відповідно до розділу "Д" комерційного акту № 460005/618 від 24.05.2018р. на підставі акту загальної форми №639 від 20.05.2018р. станції Запоріжжя-І проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, зі зважуванням вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, держповірка 08.11.2017 комісією у складі: приймальником поїздів ОСОБА_2, прийомоздавальником заводу ОСОБА_3, слідчим ВП ОСОБА_4, ДС ОСОБА_5

В акті зазначено, що згідно перевізного документу в вагоні №56673817 значиться вага: тара 21000 кг, нетто 70000 кг. Фактично виявилася вага, брутто 89400кг. тара з документу 21000 кг, нетто 68400 кг, що менше ваги за документом на 1600 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкоподібне на рівні бортів, рівномірне. Вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5-2м, що відповідає перевізному документу. Порушене маркування, виїмка над 1 люком довжиною 150-170см, на ширині вагону 280см і глибиною 50-70 см. В технічному відношенні вагон справний, двері люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вугільного концентрату в сумі 10445грн.40коп., що і є причиною спору.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Оскільки спірний вагон з вугільним концентратом був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень статті 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: кокс.

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати у вагонах №№53541066, 56673817 в даному випадку становить 10445грн.40коп.

Згідно ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Також, відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Щодо заперечень відповідача відносно того, що концентрат вугільний здавався до перевезення у вологому стані, а тому у розрахунку нестачі вантажу необхідно застосовувати 2% норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, передбаченої пунктом 27 "Правил видачі вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, слід зазначити наступне:

- в графі 20 залізничної накладної відправником зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше;

- відповідно до п.1.1 договору №18/142 від 27.02.2018 постачальник зобов'язується поставити вугільну продукцію - вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола (mах) - 9,0%, вологаю (mах) - 10,5%, сірка (mах) - 0,8%;

- у графі 7 залізничної накладної №49793177 відправником вказано дані про вантаж, а саме: показники якості вугільного концентрату марки К, групи "К1" щодо вмісту золи 9,0% та вологи 10,5%; в той же час, в графі 20 вказаної залізничної накладної відсутні дані про ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані), відомості про завантаження вантажу у вологому стані, які визначені Правилами оформлення перевізних документів та додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів.

Поняття показника якості вантажу волога, який залежить від призначення вантажу та умов його виробництва й експлуатації, не є тотожним з поняттям вантаж, який передається до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані. Сирий (свіжий) або вологий стан передбачає будь-яке намокання вантажу, у тому числі внаслідок випадання атмосферних опадів, яке виявляється при візуальному спостереженні. Саме намоклий вантаж має властивість втрачати вагу в процесі швидкого висихання при нетривалому періоді перевезення.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача відносно необхідності розрахунку норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто на рівні 2% маси вантажу, оскільки зазначена у накладних вологість на рівні 10,5%, є показником якості товару згідно умов договору поставки та не відноситься до відмінних ознак вантажу, прийнятого залізницею до перевезення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень.

За результатом розрахунку здійснено судом сума недостачі складає 10445грн.40коп. У вагоні №53541066 на суму 5257грн.28коп. (1600кг виявлена недостача) 688 (норма недостачі 2% маси вантажу) = 912кг. 912кг х 4803грн.81коп.(сума ціна за тону)+876грн.21коп. (ПДВ) = 5257грн.28коп. У вагоні №56673817 на суму 5188грн.12коп. (1600кг виявлена недостача) 700 (норма недостачі 2% маси вантажу) = 900кг. 900кг х 4803грн.81коп.(сума ціна за тону)+864грн.69коп. (ПДВ) = 5188грн.12коп.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у справні в технічному стані вагони, в комерційному відношенні придатні, тому безпідставні заперечення відповідача щодо заявленого позову.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 10445грн.40коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись нормами Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (із змінами та доповненнями), Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. (Зареєстрований: Мін'юст України, 24.11.2000 за №862/5083), Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, статей Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення шкоди, завданої недостачею, у розмірі 10445грн.40коп. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108) на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд 4, ) шкоду, завдану недостачею, в розмірі 10445грн.40 та судовий збір в розмірі 1762грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.01.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.01.2019р.

Суддя Р.Г.Новікова