РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2019Справа № 910/13708/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Палп Мілл Прінт", м. Обухів, Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ", м. Київ

про стягнення 250 460,36 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Палп Мілл Прінт" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ" (відповідач) суми заборгованості за Договором підряду на виготовлення поліграфічної продукції № 5 від 01.02.2018р. у розмірі 250 460,36 грн. з урахуванням штрафних санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

23.10.2018р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Оскільки позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк та спосіб, встановлені судом, eхвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визнано судом малозначною на підставі п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та серед іншого запропоновано відповідачу у строк до п'яти днів з дня вручення даної ухвали подати заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Будь-яких заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження у запропонований судом строк до суду від відповідача не надходило.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу було запропоновано у строк до п'ятнадцяти днів з дня її вручення подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, 31.10.2018р. ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.10.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7.

03.12.2018р. до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачеві разом з ухвалою суду від 29.10.2018р., яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв'язку з відбитком календарного штемпеля за 30.11.2018р. не вручене під час доставки останньому та за закінченням встановленого строку зберігання повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв'язку повідомлення за 30.11.2018р. про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 26.12.2018р. по 11.01.2019р. у відпустці, а 12.01.2019р. - 13.01.2019р. є вихідними днями, суд підписує рішення у перший робочий день після виходу з відпустки - 14.01.2019р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір підряду на виготовлення поліграфічної продукції № 5 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язувався виготовити поліграфічну продукцію (далі - продукція), у відповідності до Специфікації на виготовлення продукції (Додаток до даного Договору), яка є невід'ємною частиною договору і наданого замовником електронним оригінал-макетом продукції (в форматі PDF Composite), а замовник зобов'язувався оплатити та прийняти продукцію у відповідності до умов даного договору.

Згідно п. 2.1. Договору загальна сума договору складає загальну вартість продукції, вказану у Специфікаціях, підписаних сторонами в період дії даного договору.

Ціна та вартість продукції вказується у відповідній Специфікації на виготовлення продукції (Додаток до даного Договору). Вартість продукції включає в себе витрати на виготовлення продукції, упакування, маркування (п. 2.2. Договору).

За умовами п. 2.3. Договору замовник здійснює оплату вартості продукції, вказаної у відповідній Специфікації з відстрочкою платежу не пізніше 30-ти календарних днів з моменту виставлення виконавцем рахунку-фактури.

Як передбачено в п. 3.1. Договору завдання (заявка) замовника на виготовлення продукції оформлюється Специфікацією на виготовлення продукції (Додаток до даного Договору), в якій сторони погоджують асортимент, кількість, використовуваний папір, розміри та вартість продукції.

У відповідності до п. 3.2. Договору замовник зобов'язується надати виконавцю електронний оригінал-макет продукції (в форматі PDF Composite) у строк, вказаний сторонами у Специфікації на виготовлення продукції (Додаток до даного Договору).

Виготовлення продукції починається після надання замовником електронного оригінал-макета продукції за умови виконання п. 2.3. Договору (п. 3.4. Договору).

За змістом п. 3.7. Договору строк виготовлення продукції вказується у відповідному додатку до договору.

У розділі 4 Договору сторони погодили умови доставки та порядок прийому-передачі продукції.

Так, у п. 4.3. Договору сторони домовились, що разом з відвантаженою продукцією замовнику передається наступна документація:

- видаткова накладна - 1 екз.

- оригінал рахунку-фактури - 1 екз.

Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє по 31.01.2019р. (п. 8.2. Договору).

Як видно з матеріалів справи, між сторонами було підписано та скріплено печатками наступні Додатки на виготовлення продукції до Договору № 5 від 01.02.2018р., а саме:

- № 10/2018 від 02.05.2018р. на виготовлення журналу "Наталі" № 5/2018 у кількості 6 500 екземплярів на суму 163 120,30 грн.;

- № 13/2018 від 25.05.2018р. на виготовлення журналу "Наталі" № 6/2018 у кількості 7 000 екземплярів на суму 132 730,62 грн.;

- № 18/2018 від 25.06.2018р. на виготовлення газети "ЗбСЗ" червень 2018 у кількості 2 988 екземплярів на суму 105 442,60 грн.

Водночас, поданий позивачем до матеріалів справи Додаток на виготовлення продукції № 16/2018 від 19.06.2018р. до Договору № 5 від 01.02.2018р. на виготовлення газети "ЗбСЗ" травень 2018 у кількості 2 997 екземплярів на суму 92 010,70 грн. не містить будь-якого підтвердження погодження такого додатку з відповідачем (підпису, скріплення печаткою, тощо).

Матеріалами справи підтверджується виставлення (виписка) позивачем відповідних рахунків-фактур на оплату виготовленої ним продукції, а саме:

- № 4000/90492377 від 02.05.2018р. на суму 163 120,30 грн.;

- № 4000/90493298 від 25.05.2018р. на суму 132 730,62 грн.;

- № 4000/90494325 від 19.06.2018р. на суму 92 010,70 грн.;

- № 4000/90494564 від 25.06.2018р. на суму 105 442,60 грн.

Протягом дії договору в період з травня 2018р. по червень 2018р. між сторонами підписано та скріплено печатками відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме:

- № 4000/90492567 від 08.05.2018р. на суму 70 267,22 грн. та №4000/90492749 від 11.05.2018р. на суму 92 853,08 грн. щодо виготовлення журналу "Наталі" № 5/2018 у кількості 6 500 екземплярів;

- № 4000/90493705 від 04.06.2018р. на суму 948,08 грн. та №4000/90493748 від 05.06.2018р. на суму 131 782,54 грн. щодо виготовлення журналу "Наталі" № 6/2018 у кількості 7 000 екземплярів;

- № 4000/90494508 від 22.06.2018р. на суму 92 010,70 грн. щодо виготовлення газети "ЗбСЗ" травень 2018 у кількості 2 997 екземплярів;

- № 4000/90494746 від 29.06.2018р. на суму 105 442,60 грн. щодо виготовлення газети "ЗбСЗ" червень 2018 у кількості 2 988 екземплярів.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи (виписка по рахунку позивача за період з 23.05.2018р. по 09.07.2018р. у справі) свої зобов'язання за договором відповідач виконав частково, оплативши вартість виготовленої позивачем за спірний період продукції за Специфікацією (додатком) до Договору № 10/2018 від 02.05.2018р. на загальну суму 77 070,00 грн. (залишок боргу - 86 050,30 грн.), за Специфікацією (додатком) до Договору № 13/2018 від 25.05.2018р. - 132 730,60 грн. (залишок боргу - 0,02 грн.), за Специфікацією (додатком) до Договору № 16/2018 від 19.06.2018р. - 55 200,00 грн. (залишок боргу - 36 810,70 грн.), вартість виготовленої згідно Специфікації (додатку) до Договору №18/2018 від 25.06.2018р. на суму 105 442,60 грн. відповідачем не оплачено взагалі, внаслідок чого у відповідача за договором утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 228 303,62 грн.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача до відповідача з претензією від 14.08.2018р. (докази направлення претензії у справі) на суму 235 897,17 грн. (з урахуванням штрафних санкцій), яка була залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

Оскільки відповідачем не у повному обсязі виконано зобов'язання щодо оплати вартості виготовленої позивачем продукції, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 228 303,62 грн. суми основного боргу та 22 156,74 грн. пені.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Нормами частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

При розгляді даної справи суд встановив факт погодження у встановленому у договорі порядку Специфікацій (Додатків) на виготовлення продукції до Договору № 5 від 01.02.2018р., а саме:

- № 10/2018 від 02.05.2018р. на виготовлення журналу "Наталі" № 5/2018 у кількості 6 500 екземплярів на суму 163 120,30 грн.;

- № 13/2018 від 25.05.2018р. на виготовлення журналу "Наталі" № 6/2018 у кількості 7 000 екземплярів на суму 132 730,62 грн.;

- № 18/2018 від 25.06.2018р. на виготовлення газети "ЗбСЗ" червень 2018 у кількості 2 988 екземплярів на суму 105 442,60 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Специфікація (Додаток) на виготовлення продукції № 16/2018 від 19.06.2018р. до Договору № 5 від 01.02.2018р. на виготовлення газети "ЗбСЗ" травень 2018 у кількості 2 997 екземплярів на суму 92 010,70 грн. не містить будь-якого підтвердження погодження такого додатку з відповідачем (підпису, скріплення печаткою, тощо).

Разом з тим, суд встановив, що в період з травня 2018р. по червень 2018р. між сторонами підписано та скріплено печатками відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які свідчать про те, що виготовлена позивачем продукція, в тому числі й за Специфікацією (Додаток) на виготовлення продукції № 16/2018 від 19.06.2018р. до Договору № 5 від 01.02.2018р. на виготовлення газети "ЗбСЗ" травень 2018 у кількості 2 997 екземплярів на суму 92 010,70 грн. прийнята відповідачем, про що свідчать підписи представника відповідача та відтиски печатки останнього у вказаних вище актах.

Поряд з цим, суд також встановив факт часткової оплати відповідачем виготовленої позивачем продукції за договором, в тому числі й за Специфікацією (Додаток) на виготовлення продукції № 16/2018 від 19.06.2018р. до Договору № 5 від 01.02.2018р. на суму 55 200,00 грн. (згідно призначення платежів у платіжних документах).

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

У п. 2.3. Договору сторони погодили, що замовник здійснює оплату вартості продукції, вказаної у відповідній Специфікації з відстрочкою платежу не пізніше 30-ти календарних днів з моменту виставлення виконавцем рахунку-фактури.

Договір не містить будь-яких положень щодо обов'язку виконавця (позивача) направляти (надавати) відповідний рахунок-фактуру відповідачеві.

Водночас, суд встановив, що дати виставлення (виписки) позивачем відповідних рахунків-фактур на оплату відповідачем виготовленої позивачем продукції збігаються з датами підписаних між сторонами Специфікацій (додатків) до Договору.

Що стосується Специфікації (Додатку) на виготовлення продукції № 16/2018 від 19.06.2018р. до Договору № 5 від 01.02.2018р., судом вище встановлено факт прийняття відповідачем виготовленої позивачем продукції та факт часткової оплати відповідачем вартості продукції за відповідним актом здачі-приймання робіт (надання послуг).

У даному випадку суд виходить зі встановлених господарським та цивільним законодавством принципів свободи як підприємницької діяльності, так і свободи договору.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, п. 2.3. Договору обов'язок відповідача щодо оплати вартості виготовленої позивачем продукції мав бути виконаний не пізніше 30-ти календарних днів з моменту виставлення позивачем відповідного рахунку-фактури, а прострочення оплати вартості виготовленої позивачем продукції у відповідача за кожним рахунком-фактурою відповідно виникло з наступного дня після спливу вказаного строку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 228 303,62 грн. суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 19 603,04 грн. пені та 1 668,32 грн. 3 % річних.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 5.2. Договору при порушенні строків здійснення платежів, згідно п. 2.3. Договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що розраховані позивачем суми штрафних санкцій за прострочення відповідачем оплати вартості виготовленої за договором продукції за кожною Специфікацією (Додатком) не перевищують розрахованих судом сум таких санкцій, у зв'язку з чим, виходячи з заявлених позивачем вимог до стягнення з відповідача також підлягає сума пені у розмірі 22 156,74 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/13708/18 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 228 303,62 грн. суми основного боргу та 22 156,74 грн. пені.

Судовій збір в розмірі 3 756,90 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавничий дім "Бліц-Інформ" (ідентифікаційний код 41309403, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Мурманська, буд. 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Палп Мілл Прінт" (ідентифікаційний код 41790727, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, офіс 26) 228 303,62 грн. (двісті двадцять вісім тисяч триста три гривні 62 коп.) суми основного боргу, 22 156,74 грн. (двадцять дві тисячі сто п'ятдесят шість гривень 74 коп.) пені та 3 756,90 грн. (три тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 90 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.01.2019р.

Суддя С.М. Морозов