ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа №926/1678/14

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів Н.М. Кравчук

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представника стягувача адвоката ОСОБА_2А.( довіреність від31.10.2018 №3927),

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор ПАТ ДАК Автомобільні дороги України б/д, б/н

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25.10.2018 у справі №926/1678/14

(повний текст ухвали складено 29.10.2018, суддя Проскурняк О.Г.), винесену за результатами розгляду скарги ДП Південна залізниця (стягувача) на дії (бездіяльність) відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області при виконанні наказу Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2015 №926/1678/14

стягувач: ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» , м. Харків

боржник: Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор ПАТ ДАК Автомобільні дороги України, м. Чернівці

орган виконання: Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області

В С Т А Н О В И В:

09.10.2018 ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (стягувач) звернулося до Господарського суду Чернівецької області зі скаргою на дії (бездіяльність) відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, в якій просило скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2018 ВП № 49839636; зобовязати орган виконання відновити виконавче провадження №49839636; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 та зобовязати його провести всі виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», направлені на примусове виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2015 №926/1678/14 та повідомити стягувача про вжиті заходи.

Скарга обгрунтована тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області знаходився наказ Господарського суду Чернівецької області від 08.12.2015 №926/1678/14 про спонукання ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України виконати умови мирової угоди від 07.06.2013, затвердженої ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.06.2013 у справі №9/203, ВП №49839636 .

Скаржник вказує, що з листа відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 24.08.2018 №3804 йому стало відомо, що 15.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49839636 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягувач зазначає, що ДП «Чернівецький облавтодор» не виконало умов мирової угоди, оскільки фактично сплатило лише частину боргу в сумі 350 000грн, його заборгованість становить 1 507 051,98грн, у звязку з чим вказує про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та незаконність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №49839636 від 15.08.2018. Посилаючись на дані з веб-порталу уповноваженого органу з питань закупівель «ProZorro», зазначає, що за період квітня-вересня 2018 року боржник успішно провів закупівлі на загальну суму 16 мільйонів гривень, а згідно з даними з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів боржник отримав значні кошти від Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області, що, на думку скаржника, свідчить про те, що державний виконавець своєчасно не вживав всіх заходів, спрямованих на для виконання рішення суду, а боржник ухилився від його виконання.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.10.2018 у справі №926/1678/14 відновлено строк на подання скарги( п.1). Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2018 ВП № 49839636 ( п.2); зобовязано відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відновити виконавче провадження № 49839636 ( п.3); визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3Ю( п.4); відмовлено у задоволенні решти вимог скарги ( п.5).

Ухвала мотивована ст. 124 Конституції України, ст.ст. 341, 343 ГПК України, ст. ст. 18, 28, 39, 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

При прийнятті ухвали суд виходив з того, що в порушення ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувачу не надсилалася постанова про закінчення виконавчого провадження, а була отримана ним самостійно з Автоматизованої системи виконавчого провадження, у звязку з чим суд поновив строк для подання скарги на підставі ч. 1 ст. 341 ГПК України. Суд встановив, що станом на 09.10.2018 рішення суду у справі №926/1678/14 належним чином не виконане боржником, його заборгованість становить 1 507 051,98грн, відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та незаконність вказаної постанови. Суд також визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця, вказавши на нездійснення належних, повних та обєктивних виконавчих дій у ВП 49839636, при цьому зазначив, що частина сплачених боржником коштів на суму 350 000,00грн надходила безпосередньо з рахунків боржника, що за даними з веб-порталу уповноваженого органу з питань закупівель «ProZorro» за період квітня-вересня 2018 року боржник здійснив закупівлі на загальну суму понад 16 000 000,00грн. В частині вимог стягувача про зобовязання державного виконавця провести всі виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», суд відмовив в їх задоволенні у звязку з відсутністю посилання стягувача на перелік конкретних дій, які повинен вчинити державний виконавець.

Боржник (ДП Чернівецький облавтодор) оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, посилаючись на необґрунтованість висновків суду, просить її скасувати.

Боржник вказує, що упродовж 2016-2018 років він сплатив стягувачу 590 тис.грн, з яких 400 тис. грн сплачено у 2018 році,,що оскаржувані виконавчі дії вчинялися на виконання зведеного виконавчого провадження№45753079, у якому обєднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених як і в порядку господарського судочинства, так і в порядку адміністративного судочинства. Чинним законодавством не визначено порядку оскарження дій чи бездіяльності органу виконання при виконанні зведеного виконавчого провадження. Посилаючись правову позицію ОСОБА_4 Верховного Суду, викладену в постанові від 14.03.2018 у справі №660/612/16ц, скаржник вважає, що при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому обєднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, застосовуються положення ч.1 ст. 287 КАС України і такі скарги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач заперечує доводи боржника, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Вказує, що виконавче провадження № 49839636 не могло бути приєднаним до зведеного виконавчого провадження, оскільки відповідно до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у зведене виконавче провадження обєднуються виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника, в той час як Господарським судом Чернівецької області видано наказ від 08.12.2015 №926/1678/14 про спонукання боржника до виконання мирової угоди від 07.06.2013 у справі №9/203. Зазначає, що постанови про приєднання виконавчого провадження № 49839636 до зведеного виконавчого провадження він не отримував, про наявність такої постанови йому не відомо. Вказує, що апелянт не надав жодних доказів на підтвердження того, що ВП 49839636 було приєднане до зведеного виконавчого провадження, у якому є виконавчі документи, видані судами різних юрисдикцій.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у справі №926/1678/14 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою боржника.

Ухвалою від 17.12.2018 призначено розгляд справи на 15.01.2019.

У судове засідання 15.01.2019 скаржник (боржник) та орган виконання не забезпечили явки своїх представників, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено повідомленнями про вручення їм 20 та 21 грудня 2018 року ухвали апеляційного суду від 17.12.2018.

Представник стягувача у судовому засіданні 15.01.2019 підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

За приписами ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.11.2015 у справі №926/1678/14 задоволено позов ДП «Південна залізниця» про спонукання ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 07.06. 2013 у справі № 9/203 ( т.1, а.с.232-233).

Названим рішенням суду у справі №926/1678/14 встановлено, що:

- ухвалою від 07.06.2013 Господарський суд Чернівецької області затвердив мирову угоду у справі № 9/203 за позовом ДП "Південна залізниця", до ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення 7 111 002,63грн заборгованості;

- станом на 30.04.2013 заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням штрафних санкцій та судових витрат складала 2 210 247,43 грн, яка підлягала погашенню протягом квітня 2013 року - грудня 2015 року включно відповідно до зазначеного в ухвалі від 07.06.2013 графіку;

- в ухвалі від 07.06.2013 про затвердження мирової угоди у справі № 9/203 не вказано дані про місцезнаходження боржника, рахунки сторін, дати набрання ухвалою законної сили та строку предявлення її до виконання, тому ця ухвала не є виконавчим документом і не може бути предявлена до виконання.

Відтак суд дійшов висновку про задоволення позову про спонукання відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 07.06. 2013 у справі № 9/203.

На примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Чернівецької області видано наказ від 08.12.2015 №926/1678/142015 (том 1.а.с. 238).

Ухвалою від 29.01.2016 у справі №926/1678/14 суд замінив стягувача ДП "Південна залізниця" на його правонаступника - ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ( т.2, а.с. 23).

15.08.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49839636 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №926/1678/14 від 08.12.2015 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (том 2,а.с. 76-77).

У постанові вказано, що згідно з листом ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" від 09.07.2018 №395 боржник, не зважаючи на вкрай скрутне фінансове становище, прикладає усіх зусиль для виконання мирової угоди від 07.06.2013, затвердженої ухвалою Господарського суду Чернівецької області у справі №9/203, зокрема з початку 2018 року боржник частково погасив заборгованість. У разі налагодження фінансування дорожньої галузі, боржник зобовязується в найкоротші строки виконати умови мирової угоди.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується боржником , що мирова угода, затверджена ухвалою суду від 07.06.2013 у справі № 9/203, про спонукання до виконання якої судом прийнято рішення у справі №926/1678/14 та видано наказ від 08.12.2015№926/1678/14 , не виконана. Відповідно до журналу операцій (аналітичний облік) за період з 01.01.2018 по 30.09.2018 станом на 01.01.2018 залишок боргу ДП "Чернівецький облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" перед стягувачем становить 1 857 051,98грн. Наданими суду платіжними дорученнями підтверджено сплату боржником стягувачу за період з 21.03.2018 по 06.09.2018 коштів на загальну суму 350 000грн з призначенням платежу «погашення заборгованості згідно з рішенням суду 9/203»( т.2 ,а.с. 32-35). Залишок непогашеної боржником заборгованості, визначеної сторонами при укладенні мирової угоди від 07.06.2013, становить 1 507 051,98грн (1 857 051,98грн 350 000грн).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у квітні-вересні 2018 року боржник здійснив закупівлі на загальну суму понад 16 мільйонів гривень.

Відповідно до ст. 129-1 суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

За приписами ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова ВП № 49839636 від 15.08.2018 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 08.12.2015 №926/1678/14 суперечить фактичним обставинам справи та є незаконною, та про протиправну бездіяльність державного виконавця.

Апеляційний суд відхиляє доводи боржника про те , що оскаржувані виконавчі дії вчинялися на виконання зведеного виконавчого провадження №45753079, у якому обєднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку господарського та адміністративного судочинства, та його доводи, що скарга підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки оскаржувана постанова від 15.08.2018 про закінчення виконавчого провадження винесена у виконавчому провадженні № 49839636, а не у зведеному виконавчому провадженні №45753079, на яке посилається боржник.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що виконавче провадження №49839636 з примусового виконання наказу суду від 08.12.2015 №926/1678/14 про спонукання боржника до виконання мирової угоди приєднано до зведеного виконавчого провадження №45753079.

Крім того, як вірно вказує стягувач, за приписами ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» у рамках зведеного виконавчого провадження здійснюється виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника. Тобто виконання рішення про спонукання боржника до вчинення дій не може здійснюється в рамках зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з боржника.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає доводи боржника необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 3 статті 74 цього Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З вказаних норм Закону випливає, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження суперечить вимогам закону, то при оскарженні її до суду така постанова визнається судом незаконною, а при оскарженні її до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, така постанова скасовується начальником відділу.

Суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження суперечить закону, мав визнати її незаконною, в той час як суд скасував постанову, однак скасувати постанову може лише начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак ухвалу суду в частині скасування постанови ( п.2 резолютивної частини ухвали) належить змінити, та замість слова «Скасувати...» вказати «Визнати незаконною...».

Крім того, входячи з положень ч. 1 ст. 41 ЗУ "Про виконавче провадження" , відновлення виконавчого провадження є передбаченим законом наслідком визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною. Законом встановлено обов'язок державного виконавця здійснити дії, направлені на відновлення виконавчого провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає вимогу стягувача про зобовязання органу виконання відновити виконавче провадження та висновки суду про наявність підстав для задоволення скарги стягувача в частині цієї вимоги передчасними, оскільки на час звернення стягувача до суду із скаргою та час поставлення судом оскаржуваної ухвали відсутні докази ухилення державного виконавця від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ "Про виконавче провадження" ..

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №905/268/15 та від 04.05.2018 у справі №903/973/15, яка в силу ч.4 ст. 236 ГПК України враховується апеляційним судом.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого замість визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження скасував її, тому в цій частині ухвалу належить змінити. Суд також неправомірно задоволив вимогу стягувача про зобовязання органу виконання відновити виконавче провадження, тому в цій частині ухвалу належить скасувати та відмовити у задоволенні цієї вимоги.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ч.4 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 339,343 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні апеляційної скарги Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор ПАТ ДАК Автомобільні дороги України б/д, б/н відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25.10.2018 у справі №926/1678/14 в частині пункту 2 резолютивної частини змінити, замінивши слово «Скасувати …» словами «Визнати незаконною …».

3. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25.10.2018 у справі №926/1678/14 в частині пункту 3 резолютивної частини про зобов'язання відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області відновити виконавче провадження № 49839636 скасувати, прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

4. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

5. Судовий збір за перегляд ухвали апеляційним судом покласти на скаржника.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст.ст. 286-291ГПК України.

7. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повна постанова складена 17.01.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя Б.Д. Плотніцький