ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"18" січня 2019 р. Справа№ 911/137/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18 (суддя Бацуца В.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МСБУД" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" про стягнення 71 646, 04 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18 призначено судову будівельно - технічну експертизу; провадження у справі зупинено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу.

В апеляційній скарзі скаржником також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Так, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному є відсутніми.

Так, доводи скаржника про те, що про наявність вказаної ухвали він дізнався лише 08.09.2018 з листа Господарського суду Київської області від 31.08.2018 у даній справі, спростовуються матеріалами даної справи.

Так, у протоколі судового засідання, що відбулось 25.07.2018 (день постановлення оскаржуваної ухвали), а також у самій ухвалі від 25.07.2018, зазначено про присутність у засіданні суду, зокрема, представника відповідача - ОСОБА_3

Вказаною особою підписана також дана апеляційна скарга.

Отже, наведене свідчить про обізнаність скаржника з прийняттям судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

При цьому, апелянт, будучи обізнаним про призначення судом експертизи та зупинення провадження, жодного разу не звернувся до суду із заявою про отримання повного тексту оскаржуваної ухвали, так само як і не ознайомитися з матеріалами даної справи.

Жодних доводів стосовно того, що саме перешкоджало скаржнику вчинити вказані дії та подати апеляційну скаргу, у встановлений законом строк, ним не наведено.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не було наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску недоведені належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов'язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, а тому, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані колегією суддів неповажними.

Враховуючи визнання колегією суддів причин, наведених скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі №911/137/18 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18 залишено без руху.

При цьому, товариству з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" було роз'яснено про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

Також, апелянту було роз'яснено, що при неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України

Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується отримання апелянтом ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі №911/137/18 про залишення апеляційної скарги без руху 19.11.2018.

Отже, перебіг строку, встановленого судом для усунення недоліків, розпочався з наступного дня - 20.11.2018 р., та закінчився - 29.11.2018.

Разом з тим, скаржник не скористався своїм правом на подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18 (із зазначенням інших підстав для поновлення строку) у встановлений апеляційним господарським судом десятиденний строк.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22-23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

При цьому, як вже вказувалося, суд в ухвалі від 12.11.2018 у справі №911/137/18 про залишення апеляційної скарги без руху зазначав про відповідне право апелянта на подання до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення ухвали заяви про поновлення строку (із зазначенням інших підстав для поновлення строку), а також апелянта було попереджено про наслідки не вчинення зазначеної дії.

Згідно ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що вказані скаржником у заяві (поданій разом з апеляційною скаргою) підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, були визнані судом апеляційної інстанції неповажними, а правом на звернення до суду із заявою про поновлення строку з інших, аніж ті, що були вказані раніше, підстав, апелянт у встановлений судом строк не скористався, колегією суддів відмовляється у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18.

Керуючись статтями 119, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ВМ Групп" на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.07.2018 у справі №911/137/18.

2. Надіслати скаржнику копію цієї ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

3. Матеріали справи №911/137/18 повернути Господарському суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана суддями: 18.01.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко