УХВАЛА

м. Київ

17.01.2019Справа № 910/16804/18

За позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло" (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39 В)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3а)

про визнання недійсним договору

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло"(далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (далі - відповідач 2) про:

- Визнати недійсним (нікчемним) договір про спільну діяльність від 15 січня 2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Світло" (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39В, ідентифікаційний номер 03594342) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька,3а, ідентифікаційний номер 40157494);

- Визнати незаконною передачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло" (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39В, ідентифікаційний номер 03594342) нежилих приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька,3а, ідентифікаційний номер 40157494).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що його права як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло" порушені, оскільки нежитлові приміщення вибули з володіння, користування і розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло", всі фактичні дії щодо вказаних нежитлових приміщень здійснює одноособово Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯРД", що призводить до збиткової

діяльності товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі № 910/16804/18 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2019 року.

15.01.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд забезпечити позов шляхом:

- Накласти арешт на нежилі приміщення на І-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.;

- Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло» (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39В, ідентифікаційний номер 03594342), Товариству з обмеженою відповідальністю «Я Р Д» (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька, За, ідентифікаційний номер 40157494) відчужувати та обтяжувати (в тому числі, але не виключно, передавати в іпотеку, заставу, спільну діяльність, до статутного капіталу юридичних осіб) в будь-який спосіб нежилі приміщення на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, проводити будь-яку реконструкцію чи зміну будь-яким способом стану як внутрішнього, так і зовнішнього нежилих приміщень на І-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.;

- Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Я Р Д» (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька, За, ідентифікаційний номер 40157494) витрачати грошові кошти, отримані від здавання в оренду нежилих приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, а також здійснювати будь-які платежі, в тому числі, авансові (крім сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів до бюджету) на користь будь-яких третіх осіб за рахунок грошових коштів, отриманих від здавання в оренду нежилих приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість передання нежилого приміщення іншим особам, відчуження чи обтяження без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Таким чином, положення статті 136 Господарського процесуального кодексу України пов'язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним (нікчемним) договору про спільну діяльність від 15 січня 2016 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Світло" (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39В, ідентифікаційний номер 03594342) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька,3а, ідентифікаційний номер 40157494) та визнання незаконною передачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло" (03058, м. Київ, вул. Гарматна, 39В, ідентифікаційний номер 03594342) нежилих приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯРД" (01105, м. Київ, вул. Лейпцизька,3а, ідентифікаційний номер 40157494).

В даному випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач посилається на те, що до прийняття судом рішення у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯРД» продовжуватиме одноособове володіння, користування і розпорядження нежитловими приміщеннями, отримуватиме від здавання їх в оренду орендну плату, а з урахування положень пункту 3.4. Договору матиме безперешкодну можливість здійснити їх відчуження чи обтяження задля уникнення та/або ускладнення процесу повернення нежитлових приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло". Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло" незважаючи на наявність арештів нежитлових приміщень та визнання їх речовим доказом у кримінальному провадженні незаконно передало їх в абсолютне володіння, користування і розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯРД» без згоди учасників, що порушує корпоративні права учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло", позбавляє права доступу до спірного нерухомого майна та права на управління Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло".

Однак, позивачем всупереч вимог частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення та забороною вчиняти певні дії щодо нежилих приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардному поверхах в літ. Б загальною площею 2455,7 кв.м., що знаходяться за АДРЕСА_2 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість подальшого відчуження чи обтяження нежилого приміщення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Таким чином, за висновком суду, позивач лише формально посилається на реальність загрози відчуження нежитлових приміщень чи обтяження і не наводить жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та зобороною вчиняти певні дії щодо нежилого приміщення, не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 17.01.2019 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова