ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2019 р. Справа №909/707/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Желік М.Б.

суддів: Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації №2470/01-05 від 02.11.2018 (вх.ЗАГС №01-05/1039/18 від 12.11.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 (повний текст рішення виготовлено та підписано 22.10.2018, суддя Малєєва О.В.)

у справі № 909/707/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Івано-Франківської філії

до відповідача: Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, у розмірі 20 096,03 грн.

в порядку спрощеного провадження без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 по справі №909/707/18 позов Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Івано-Франківської філії до Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги, у розмірі 20 096,03 грн. задоволено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Івано-Франківської філії відмовити та розглянути справу без участі представника.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 справу № 909/707/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Кордюк Г.Т., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 року у справі № 909/707/18 - залишено без руху та відмовлено в задоволенні клопотання Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Зобовязано апелянта сплатити судовий збір у розмірі 2643,00 грн. за подання апеляційної скарги.

30.11.2018 на адресу суду поступив лист від Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації №2695/01-05 від 27.11.2018 (вх ЗАГС №01-04/1041/18 від 30.11.2018) про виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у справі №909/707/18 та сплату судового збору у розмірі 2643,00 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 09.01.2018.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Як встановлено судом, з січня по грудень 2017 року Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Івано-Франківської філії надало телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з оплати цих послуг на підставі відповідних законів. На підтвердження надання послуг звязку пільговим категоріям споживачів з 01.01.2017 по 31.12.2017 на загальну суму 20 096,03 грн. позивач подав розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за період з січня 2017 року по грудень 2017 року (а.с. 11-37).

Відповідні розрахунки, а також акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозвязку позивач надсилав відповідачу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 53-56), а також описами вкладення у поштові відправлення (а.с. 41-52).

Відповідач надіслані йому акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги повернув позивачу, посилаючись на відсутність між сторонами правовідносин (супровідні листи від 21.06.2017 №1372/06-07, від 01.08.2017 №1653/06-07, від 14.09.2017 №2119/02-06, від 12.12.2017 №2818/02-06, від 22.12.2017 №2898/02-06).

Всупереч вимог чинного законодавства відповідач Управління соціального захисту населення Калуської районної державної адміністрації, як розпорядник коштів бюджетного фінансування пільг на території Калуського району, не відшкодував за рахунок державних субвенцій понесені позивачем витрати на вищевказані послуги, в звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 20 096,03 грн., що стало підставою для звернення до суду.

Згідно зі статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

ПАТ Укртелеком надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям абонентів відповідно до пункту 19 частини першої статті 12, пункту 10 частини першої статті 13, пункту 18 частини першої статті 14, пункту 20 частини першої статті 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; пункту 18 статті 6-1, пункту 10 статті 6-2, пункту 17 статті 6-3, пункту 19 статті 6-4 Закону України Про жертви нацистських переслідувань; пункту 11 статті 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; пункту 7 частини першої статті 9 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, пункту 6 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист; частини пятої статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пункту 4 частини третьої статті 13 Закону України Про охорону дитинства.

За змістом пункту 3 статті 63 Закону України Про телекомунікації та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

При цьому, цим Законом та Правилами не передбачено обмежень щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані вище положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян. Обовязок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг субєкту господарювання, який їх надає, відповідає визначеному законодавчо обовязку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги звязку тим категоріям громадян, які мають установлені пільги з їх оплати.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною шостою статті 48 БК України бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Статтями 89, 102 цього ж Кодексу визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому КМУ.

На виконання вимог статті 102 БК України постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене вище між сторонами виникли правовідносини з надання послуг звязку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобовязаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обовязковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, оскільки зобовязання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Згідно із статтями 11, 509 ЦК України цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права й обовязки. Цивільні права й обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права й обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є субєктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 ГК України.

Частиною першою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Відповідно до статті 526 ЦК України і статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ Укртелеком виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у звязку з наданням послуг звязку особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обовязок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Отже, господарським судом правильно вказано, що відповідач зобовязаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у визначений період, натомість відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки та відсутність двохсторонніх договорів між надавачами послуг та розпорядником коштів не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобовязання.

В даному випадку фінансові зобовязання держави виникли з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Окрім того, частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Аналогічна позиція щодо вирішення вказаних правовідносин зазначалася Великою палатою Верховного суду, зокрема, у справі №12-139гс18 від 06.06.2018.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Калуської Районної державної адміністрації №2470/01-05 від 02.11.2018 (вх.ЗАГС №01-05/1039/18 від 12.11.2018) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.10.2018 у справі № 909/707/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню до Верховного Суду, окрім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 283 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.282 ГПК України 11.01.2019.

Головуючий-суддя Желік М.Б.

cуддя Кордюк Г.Т.

cуддя Орищин Г.В.