РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2019Справа № 910/15395/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пильність»

до Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний

інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс»

про стягнення 85.866,66 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

16.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Пильність» з вимогами до Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» про стягнення 85.866,66 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.07.2017 між сторонами укладений договір № 02/07-2017, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу послуги з охорони об'єкту за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 15 за період з червня по листопад 2018 року вартістю 85.866,66 грн. За умовами п. 5.4 договору відповідач мав здійснювати оплату щомісячно до 10 числа наступного місяця. Проте, відповідач оплату за надані позивачем послуги у визначений строк не здійснив, у зв'язку з чим виникла заборгованість в заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15395/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 22.11.2018 було 23.11.2018 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 034 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 15, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 22.11.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 22.11.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 27.11.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 034, а отже мав подати відзив на позовну заяву у строк до 12.12.2018 включно.

Відповідач вимоги ухвали про відкриття виконавчого провадження у справі від 22.11.2018 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пильність» (далі - позивач, виконавець) та Державним підприємством «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (далі - відповідач, замовник) укладено договір про надання послуг з охорони об'єктів та збереження майна й матеріальних цінностей № 02/07-2017 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, за грошову винагороду, а виконавець приймає на себе обов'язок з охорони певної території (далі - об'єкт) шляхом забезпечення його цілісності і збереження майна замовника (за допомогою одного цілодобового поста охорони), який зданий під охорону в установленому порядку, за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, 15 за кодом 79710000-4 «Охоронні послуги» Національного класифікатора України «Єдиного закупівельного словника» ДК 021:2015.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату виконаних позивачем послуг охорони об'єкту за період з червня по листопад 2018 року повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 85.866,66 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.1 договору вартість наданих виконавцем послуг із охорони об'єкту, майна і особистої безпеки фізичних осіб на об'єкті за календарний місяць визначається в розмірі 16.000,00 грн.

Згідно з п. 5.2 договору акт виконаних робіт за місяць підписується сторонами в двох екземплярах до 5 (п'ятого) числа наступного місяця та надається виконавцем замовнику першого числа наступного місяця за попередній місяць, у якому були надані послуги і по закінченню терміну дії цього договору. В разі якщо замовник не повертає підписаний примірник акту виконаних робіт виконавцю впродовж 5 (п'яти) днів такий акт вважається підписаний автоматично.

В матеріалах справи наявні наступні акти надання послуг: № 247 від 30.06.2018 на суму 16.000,00 грн., № 278 від 31.07.2018 на суму 16.000,00 грн., № 318 від 31.08.2018 на суму 16.000,00 грн., які підписано та скріплено печатками обох сторін.

Також в матеріалах справи наявні акти № 370 від 30.09.2018 на суму 16.000,00 грн., № 403 від 31.10.2018 на суму 16.000,00 грн., № 446 від 11.11.2018 на суму 5.866,66 грн., які з боку відповідача не підписано.

Разом з цим, акти № 370 від 30.09.2018, № 403 від 31.10.2018, № 446 від 11.11.2018 були надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією 12.11.2018, що підтверджується фіскальними чеками № 0482, 0483 та описами вкладення у цінний лист від 12.11.2018.

Проте, відповідач зазначені акти не підписав та не повернув позивачу, а отже в силу умов п. 5.2 договору послуги за період з вересня по листопад 2018 року за договором вважаються наданими та прийнятими відповідачем без зауважень.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5.4 договору оплата за охорону відповідно до визначених тарифів здійснюється щомісячно до 10 (десятого) числа наступного місяця.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором вартість наданих послуг за період з червня по листопад 2018 року у визначений строк не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 85.866,66 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 85.866,66 грн.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пильність» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пильність» (02068, м. Київ, вул. А.Ахматової, 5, ) 85.866 (вісімдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 66 коп. основного боргу, 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова