ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 911/4610/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

за участю секретаря судового засідання: Берегової Н.М.;

та представників сторін:

ОСОБА_2 - ОСОБА_1, ордер про надання правової допомоги ДН № 000, 80743 від 09.01.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018

у справі № 911/4610/15 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом ОСОБА_2, м. Донецьк

до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" м. Київ в особі Луганської філії Державного підприємства "Регіональні елекричні мережі" Луганська обл., м. Лисичанськ

про стягнення 90979,89 грн.

в межах справи № 911/4610/15

за заявою Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Київ (код 32402870) - заявник/боржник

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.08.2018 р. прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Державного підприємства "Регіональні елекритні мережі" про стягнення 90979,89 грн. заборгованості по заробітній платі у межах провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"; підготовче засідання призначено на 30.08.2018 р.; витребувано у відповідача: довідку про розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати ОСОБА_2 в період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. та наказ № 23у від 11.05.2016 р. про звільнення ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2018 позов задоволено частково; cтягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, код 32402870) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 83624,46 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять чотири грн. 46 коп.) заборгованості по заробітній платі; в іншій частині позову відмовлено; cтягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, код 32402870) в дохід Державного бюджету України 1619,55 грн. (одну тисячу шістсот дев'ятнадцять грн. 55 коп.) судового збору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" 08.11.2018 (згідно поштового штемпелю на конверті) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № Д1-03/170 від 08.11.2018, відповідно до якої просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018 у справі № 911/4610/15 та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю. Одночасно скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи вимоги викладені в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт як підставу, що свідчить про незаконність та необґрунтованість рішення суду, посилається на відсутність належних і допустимих доказів, які згідно з законодавством підтверджують факт заборгованості із заробітної плати та вважає неправомірним прийняття судом першої інстанції письмових доказів, як-то довідка про доходи від 12.08.2016 № 694 за період з 01.01.2014 по 31.10.2015, довідки форми ОК-5 та ОК-7, видані Пенсійним фондом України. Також апелянт зазначає що не має і на цей час, доступу до серверів та програмного забезпечення, технічної, бухгалтерської, кадрової та іншої документації, що залишились на непідконтрольній території, трудові книжки та особисті справи працівників, які виконували свої обов'язки на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України за місцем реєстрації Луганської філії у м. Лисичанську, відсутні.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2018 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018 у справі №911/4610/15 - залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України (не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі) та надано заявнику строк на усунення недоліків.

30.11.2018 (згідно накладної Укрпошта Експрес) Державне підприємства "Регіональні електричні мережі" (на виконання вимог ухвали від 16.11.2018) надіслало до Північного апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додано платіжне доручення №2 (№11) від 27.11.2018 на суму 213,67 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 клопотання Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою - задоволено; відновлено пропущений строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018 у справі № 911/4610/15; відкрито апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.01.2019 року.

17.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того що судом першої інстанції повно встановлено всі обставини справи, підтверджено їх доказами, які містяться у матеріалах справи, зроблено висновки, що відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції дотримано вимог матеріального та процесуального права, що мало наслідком прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

В судовому засіданні 15.01.2019 представник скаржника заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", просила суд оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, як таку, що прийнята при повному дослідженні всіх обставин справи та у відповідності норм права.

Представник скаржника в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Застосовуючи, згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторін, беручи до уваги, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представників скаржника за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 15.01.2018, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4610/15; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Боржника та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Гусака Ю.М. (свідоцтво № 136 від 04.02.2013).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" задоволено частково, апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задоволено повністю; ухвалу Господарського суду Київської області від 17.11.2015р. у справі №911/4610/15 скасовано в частині призначення розпорядником майна Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" арбітражного керуючого Гусака Ю.М., та відмови у задоволенні заяви арбітражного керуючого Сольського В.С. про участь у справі. Прийнято нове рішення яким розпорядником майна Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" призначено арбітражного керуючого Сольського В.С.

19.07.2018 р. до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державного підприємства "Регіональні елекритні мережі" про стягнення 90979,89 грн. заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.10.2014 р. вона була прийнята на роботу до Луганської філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на посаду інженера другої категорії служби розподільчих мереж та ліній електропередач, а 11.05.2016 р. була звільнена з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Проте, всупереч вимогам ст. 116 КзПП України при звільненні відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату за період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р., яка відповідно до здійсненого позивачем розрахунку станом на день звільнення становила 90979,89 грн.

За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2017 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, код 32402870) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 83624,46 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять чотири грн. 46 коп.) заборгованості по заробітній платі. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, код 32402870) в дохід Державного бюджету України 1619,55 грн. (одну тисячу шістсот дев'ятнадцять грн. 55 коп.) судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати місцевий господарський суд виходив з того, що заборгованість по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 83624,46 грн., станом на час прийняття рішення відповідачем не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 83624,46 грн., з яких 23710,63 грн. - сума заборгованості з відрахуванням утримань у зв'язку з наявністю у суду інформації про розмір утримань, та 59913,83 грн. - сума заборгованості без вказаних відрахувань.

Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" не погоджується з даним рішенням та в апеляційній скарзі просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що свої посадові обов'язки ОСОБА_2 виконувала у м. Луганську, де була розташована Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі", тобто на території, яка тимчасово не контролювалась і не контролюється органами державної влади України, оскільки Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" до січня 2016 р. фактично здійснювала виробничу діяльність у т.ч. і на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 5 Постанови від 07.05.2015 р. № 263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" з травня 2015 р. на неконтрольованій території Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" було впроваджено окремий бухгалтерський облік господарської діяльності, тобто обов'язки по нарахуванню заробітної плати та виплаті нарахованої заробітної плати всім працюючим на неконтрольованій території робітникам філії, виконували працівники бухгалтерії, які працювали у м. Луганську - за місцем попередньої реєстрації Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" - на неконтрольованій території, виплата заробітної плати працівникам по неконтрольованій території здійснювалась у грошовій готівковій формі безпосередньо в касі філії у м. Луганську відповідно до п. 6 вказаної Постанови із складанням відомостей на отримання грошових коштів, які знаходяться у м. Луганську. Крім того, відповідач вказує, що на момент звільнення позивача Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" не мала доступу до серверів та програмного забезпечення, технічної, бухгалтерської, кадрової та іншої документації, що залишилась на непідконтрольній території, трудові книжки та особисті справи працівників, які виконували свої обов'язки на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України за місцем реєстрації Луганської філії у м. Лисичанськ, відсутні.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_2, 01.10.2014 р. ОСОБА_2 була прийнята на посаду інженера другої категорії служби розподільчих мереж та ліній електропередач Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" на підставі наказу № 20 від 25.09.2014 р.

На підставі наказу № 23у від 11.05.2016 р. Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_2 11.05.2016 р. звільнено з займаної посади відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 90979,89 грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем здійснено розрахунок заборгованості відповідно до відомостей з Довідки № 694 від 12.08.2016 р. Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" шляхом визначення з вказаної довідки посадового окладу у сумі 4723,00 грн. та множення вказаної суми на 19 місяців та 5 робочих днів.

На підтвердження заборгованості по виплаті заробітної плати позивач посилається на довідку № 694 від 12.08.2016 р. про доходи ОСОБА_2, складеної Луганською філією ДП "Регіональні електричні мережі" та на довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області форми ОК-5 та ОК-7 щодо застрахованої особи ОСОБА_2

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з розрахунком місцевого суду.

Як вбачається з довідок форми ОК-5 та ОК-7, виданих Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, щодо застрахованої особи ОСОБА_2, відповідачем за період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. подавались відомості до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо суми заробітку ОСОБА_2, з якої сплачено єдиний внесок, та для нарахування пенсії.

Відповідно до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. N 794, (далі - Положення) роботодавці зобов'язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Згідно з п. 13 вказаного Положення для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в установленому порядку, зокрема, від роботодавців.

Пунктом 16 Положення передбачено, що на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів. Частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи, зокрема містить відомості про суму заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно).

З вищезазначених довідок вбачається, що за період з листопада 2015 р. по травень 2016 р. вказані відомості до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо суми заробітку ОСОБА_2, з якої сплачено єдиний внесок, не подавались, відповідно у довідках форми ОК-5 та ОК-7 сума заробітку для нарахування пенсії за вказаний період значиться, як 00,00 грн.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (форми ОК-5 та ОК-7), сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок, за період з 01.10.2014 р. по 30.04.2015 р. становить 29413,46 грн., а за період з 01.05.2015 р. по 31.10.2015 р. становить 29476,16 грн.

Вказані довідки підтверджують здійснення нарахування відповідачем вказаних сум, оскільки відповідно до Положення інформаційна довідка формується на підставі інформації поданої роботодавцем.

Оскільки відповідачем здійснювалось нарахування заробітної плати позивачу за період з 01.10.2014 р. по 31.10.2015 р., то вказане свідчить про те, що позивач з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. належним чином виконувала свої трудові обов'язки.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом, що сума заробітної плати ОСОБА_2 за період з 01.10.2014 р. по 30.04.2015 р. становить 29413,46 грн.

Як вбачається з довідки № 694 від 12.08.2016 р. про доходи ОСОБА_2, складеної Луганською філією ДП "Регіональні електричні мережі", ОСОБА_2 працювала на посаді інженера Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі" з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р., вказана довідка видана за період з травня 2015 р. по квітень 2016 р. включно, однак містить відомості про нарахований дохід, утримання та суми до виплати лише за період з травня 2015 р. по жовтень 2015 р., інформація щодо нарахованого доходу, утримання та суми до виплати за період з листопада 2015 р. по квітень 2016 р. у вказаній довідці відсутня.

Крім того, з вказаної довідки вбачається, що загальна сума нарахованого доходу за період з травня 2015 р. по жовтень 2015 р. складає 29476,16 грн., сума утримань за вказаний період складає 5765,53 грн. та загальна сума до виплат за період з 01.05.2015 р. по 31.10.2015 р. становить 23710,63 грн.

Як вбачається з вказаної довідки, сума нарахованого доходу за період з травня 2015 р. по жовтень 2015 р. співпадає з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_2 з Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7) за вказаний період.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що сума заробітної плати за період з 01.05.2015 р. по 30.10.2015 р., за винятком уримань, становить 23710,63 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 01.11.2015 р. по 11.05.2016 р., судом встановлено наступне.

Як уже зазначалось, з довідки № 694 від 12.08.2016 р. про доходи ОСОБА_2 та з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (форми ОК-5 та ОК-7) вбачається, що інформація щодо нарахування заробітної плати за вказаний період відсутня.

Листом від 08.07.2014 № 7302/3/14-14/13 Міністерство соціальної політики України надало роз'яснення, що працівники, які не виходять на роботу у зв'язку з переміщенням із районів проведення антитерористичної операції, або ті, які залишаються у таких районах під час проведення антитерористичної операції і не мають змоги виходити на роботу у зв'язку з небезпекою для життя та здоров'я, не можуть бути звільнені за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі "прогул".

Зазначене обумовлене необхідністю збереження життя і здоров'я таких працівників та їх сімей і вважається як відсутність на роботі з поважних причин. У такому випадку за працівниками зберігаються робоче місце та посади.

Таким чином, керівництво Луганської філії правомірно не звільнило працівників, які не виходили на роботу в зоні проведення антитерористичної операції .

Відповідно до ч. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Згідно з абз. 4 ч. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено розрахунок середньої заробітної плати за вересень-жовтень 2015 р., сума якої складає 4889,37 грн.

Таким чином, відповідно до розрахунку здійсненого судом, сума заробітної плати за період з 01.11.2015 р. по 30.04.2016 р., з урахуванням суми середньої заробітної плати, складає 29336,22 грн. (4889,37 грн. х 6 місяців = 29336,22 грн.).

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин,) а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати за вересень-жовтень 2015 р., сума якої складає 232,83 грн. (5270,47 грн. + 4508,27 грн./42 робочих дні = 232,83 грн.).

Таким чином, відповідно до розрахунку здійсненого судом, сума заробітної плати за період з 01.05.2016 р. по 11.05.2016 р., з урахуванням середньоденної заробітної плати, складає 1164,15 грн. (232,83 грн. х 5 робочих днів = 1164,15 грн.).

Отже, загальна сума заробітної плати відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. становить 83624,46 грн. (29413,46 грн. + 23710,63 грн. + 29336,22 грн. + 1164,15 грн. = 83624,46 грн.).

В матеріалах справи відсутні докази виплати відповідачем ОСОБА_2 нарахованої заробітної плати за період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 83624,46 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 95,115,116 КЗпП України, ст.ст. 21,30 ЗУ "Про оплату праці" відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 статті 2 КЗпП України передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, та те, що заборгованість по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 83624,46 грн., станом на час прийняття рішення відповідачем не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за загальний період з 01.10.2014 р. по 11.05.2016 р. у сумі 83624,46 грн., з яких 23710,63 грн. - сума заборгованості з відрахуванням утримань у зв'язку з наявністю у суду інформації про розмір утримань, та 59913,83 грн. - сума заборгованості без вказаних відрахувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Господарський суд Київської області від 16.10.2018 судовою колегією не встановлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" судом не вбачається.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018 у справі № 911/4610/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 16.10.2018 у справі № 911/4610/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4610/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. ст.286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська