ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. Справа №909/434/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Матущака О.І.,

суддів: Мирутенка О.Л.

Якімець Г.Г.

без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-тек», м.Калуш Івано-Франківської області, б/н від 18.09.2018

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 (суддя Неверовська Л.М., повний текст рішення складено 03.09.2018)

за позовом Фізичної особи-підприємця Антоніва Степана Петровича, с. Ріп'янка, Калуський район Івано-Франківська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Біо-тек», м.Калуш Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості в сумі

123 507, 19 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Івано-Франківської області звернувся ФОП Антонів Степан Петрович з позовом до ТОВ «Біо-тек» про стягнення заборгованості у сумі 123 507, 19 грн

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів № 02-ТП про надання транспортних послуг від 10.10.2016 та від 10.10.2017, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в частині здійснення оплати за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 77392,00 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Біо-тек» на користь ФОП Антоніва Степана Петровича 77 392 грн основного боргу та 1 160,85 грн судового збору.

Рішення суду обґрунтоване тим, що матеріалами справи встановлений факт надання транспортних послуг позивачем, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача.

В частині відмови у стягненні пені, річних та інфляційних втрат рішення суду мотивоване тим, що прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих виконавцем (позивачем) транспортних послуг у замовника (відповідача) настала з 03.05.2018, оскільки претензія вручена відповідачу 25.04.2018, а отже при зверненні з позовом позивачем невірно визначений період прострочення (з 01.12.2016 по 02.04.2018), а відповідно і нарахування пені, річних та інфляційних втрат.

Окрім цього рішення суду обґрунтоване тим, що умовами договору не визначено відповідальність відповідача у формі пені (порядок її сплати та розмір).

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 77 392 грн основного боргу та 1 160,85 грн судового збору; в решті рішення залишити без змін. У своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що позивачем не доведено надання останнім послуг щодо перевезення вантажу, оскільки в матеріалах справи відсутні, передбачені розділом 4 договорів, замовлення та вантажні квитанції. Окрім цього скаржник стверджує, що долучені до позовної заяви акти звірки взаєморозрахунків не є документами, що підтверджують здійснення господарських операцій між сторонами чи наявність зобов'язання за договорами, оскільки такі не відповідають вимогам, що ставляться до первинних документів, а відтак не можуть самі по собі слугувати доказами надання послуг. Відповідач також вказує, що акти приймання-передачі не можуть бути належним і достатнім доказом надання послуг та порушення зобов'язання відповідачем.

Позивачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 ухвалено призначити справу до розгляду на 09.01.2019 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 10.10.2016 між ТОВ «Біо-тек» (замовник) та ФОП Антонівим Степаном Петровичем було укладено договір № 02-ТП про надання транспортних послуг.

Згідно п.п. 8.1, 8.2 договору, дійсний договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 15.04.2017.

Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії, жодна із сторін не заявить про припинення дії дійсного Договору, його дія вважається продовженою на наступний календарний день.

В подальшому 30.01.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання транспортних послуг № 02-ТП від 10.10.2016.

Додатковою угодою внесені зміни до п.3.1 розділу 3 договору, щодо вартості послуг по договору.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.10.2017 між ТОВ «Біо-тек» (замовник) та ФОП Антонівим Степаном Петровичем було укладено договір № 02-ТП про надання транспортних послуг.

Згідно п.п.8.1, 8.2 договору, дійсний договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 15.04.2018.

Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії, жодна із сторін не заявить про припинення дії дійсного Договору, його дія вважається продовженою на наступний календарний день.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вказаних договорів в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовникові транспортні послуги, пов'язані з обслуговуванням вантажів замовника, а замовник зобов'язується своєчасно сплачувати надані послуги.

На підтвердження надання виконавцем послуг за цим договором, складаються відповідні акти.

На виконання вищезгаданих договорів виконавець (позивач) надав замовнику (відповідачу) транспортні послуги на суму 77 392,00 грн, що підтверджується актами приймання - передачі наданих послуг, які оформлялися за результатами виконання договорів щомісячно та підписувались сторонами, а саме: № 30/11 від 30.11.2016 на суму 8 784,00 грн; № 31/12 від 31.12.2016 на суму 2 928,00 грн; № 31/01-17 від 31.01.2017 на суму 11 712,00 грн;

№ 31/03-17 від 31.03.2017 на суму 12 053,00 грн; № 31/10-17 від 31.10.2017 на суму 9 882,00 грн; № 29/11-17 від 30.11.2017 на суму 13 176,00 грн; № 31/12-17 від 31.12.2017 на суму 16 470,00 грн; № 31/01 від 31.01.2018 на суму 3 042,00 грн.

Зазначені вище акти підписані сторонами, підписи засвідчено печатками; акти складені в період дії вищезазначених договорів про надання транспортних послуг; оригінали вказаних документів оглянуті в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідач надані послуги не оплатив, 23.04.2018 позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату заборгованості № 2, що підтверджується фіскальним чеком №6595 від 23.04.2018.

Враховуючи те, що вимога позивача щодо сплати заборгованості залишена без відповіді та задоволення, позивач звернувся з позовом до суду.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором про надання транспортних послуг.

Оцінка суду.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193, 265 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. ст. 627, 629 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як підтверджується матеріалами справи, між сторонами у письмовій формі, укладено договори про надання транспортних послуг, які скріплені підписами сторін та затверджені печатками; сторонами погоджено всі умови договорів та досягнуто згоди щодо виконання умов останніх, отже дотримання положень таких договорів є обов'язковими як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи те, що акти приймання-виконання послуг підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду про правомірність стягнення з відповідача оплати за надання транспортних послуг у розмірі 77 392,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних необхідно зазначити таке.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих виконавцем (позивачем) транспортних послуг у замовника (відповідача) настала з 03.05.2018, оскільки претензія вручена відповідачу 25.04.2018. Таким чином, при зверненні з позовом позивачем невірно визначений період прострочення (з 01.12.2016 по 02.04.2018), а відповідно і нарахування пені, річних та інфляційних втрат.

Крім цього суд першої інстанції правомірно зазначив, що умовами договору не визначено відповідальність відповідача у формі пені (порядок її сплати та розмір).

З огляду на вищевикладене, позов в частині стягнення з відповідача пені в сумі 28498,55 грн, 3% річних в сумі 3104,16 грн та 14512, 48 грн інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (відповідачем).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.08.2018 у справі №909/434/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Хмарочос плюс» - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.01.2019

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г. Якімець