СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2019 р. Справа № 905/1135/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Слободін М.М. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора Хряк О.О., посвідчення №028256 від 15.08.2014 року;

1-го відповідача не зявився;

2-го відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради, м. Вугледар (вх. № 1025 Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/1135/18, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Чернова О.В.), повний текст якого складено 10.10.2018 року

за позовом Заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури Донецької області, м. Волноваха Донецької області в інтересах держави в особі Вугледарської міської ради , м. Вугледар Донецької області

до 1-го відповідача ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради, м. Вугледар Донецької області

до 2-го відповідача ОСОБА_2 підприємства «Благоустрій» Вугледарської міської ради», м. Вугледар Донецької області

про визнання недійсними рішення тендерного комітету виконавчого комітету Вугледарської міської ради про визначення переможця переговорної процедури ОСОБА_2 підприємства «Благоустрій» Вугледарської міської ради» про закупівлю послуг з придбання та підмітання вулиць №б/н від 16.01.2018р., договору про закупівлю послуг від 29.01.2018р. №14 та додаткової угоди до договору №1 від 27.04.2018р.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/1135/18 позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсним рішення тендерного комітету ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради про визначення переможця переговорної процедури ОСОБА_2 підприємства Благоустрій Вугледарської міської ради про закупівлю послуг з придбання та підмітання вулиць №б/н від 16.01.2018 року; визнано недійсними договір про закупівлю послуг від 29.01.2018р. №14 та додаткову угоду до договору №1 від 27.04.2018р. укладені між ОСОБА_1 комітетом Вугледарської міської ради та ОСОБА_2 підприємством Благоустрій Вугледарської міської ради.

ОСОБА_1 комітет Вугледарської міської ради з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/1135/18 повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Господарським судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме норми спеціального закону, яким є Закон України «Про публічні закупівлі» та Закону України «Про благоустрій населених пунктів» з урахуванням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Місцевий господарський суд вказав на те, що застосування переговорної процедури закупівлі можливе лише у разі відсутності конкуренції, обґрунтування якої підтверджуються експертними, нормативними, технічними та іншими документами, що суперечить Закону України «Про публічні закупівлі».

У звязку з наданням Вугледарською міською радою заснованому їй КП «Благоустрій» спеціальних прав у сфері утримання обєктів благоустрою міста, на підставі п. 2 ч. 2 статті 35 Закону України «Про публічні закупівлі», тендерним комітетом виконавчого комітету Вугледарської міської ради було прийнято рішення про застосування переговорної процедури закупівлі, про що на офіційному веб-порталі Уповноваженого органу 16.01.2018 року було розміщено повідомлення про намір укласти договір.

Вимог з боку прокуратури та органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державного фінансового контролю та його територіальних органів, у тому числі органів державного фінансового контролю , які відповідно до статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі» здійснюють моніторинг закупівель та Антимонопольного комітету України про скасування спірного рішення не надходило.

Створивши КП «Благоустрій», Вугледарська міська рада рішенням від 23.09.2016 року №7/8-16 передала новоствореному підприємству на баланс усі обєкти благоустрою комунальної форми власності міста та функції з їх утримання, фактично обмеживши можливість провадження діяльності.

Жодна з норм ст.37 Закону України «Про публічні закупівлі» не порушена виконавчим комітетом Вугледарської міської ради, а отже і відсутні підстави для визнання договору недійсним.

Також зазначає, що жодних підстав для захисту інтересів держави у даній справі прокуратура немає.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 року суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Терещенко О.І., судді Слободіна М.М., судді Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/1135/18; учасникам справи встановлено строк до 04.12.2018 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 12.12.2018 року.

12.12.2018 року на адресу суду від заступника керівника Волноваської місцевої прокуратури Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін (вх.№2266), який долучений до матеріалів справи.

Заступник керівника прокурора в обгрунтування своєї правової позиції зазначає про таке.

Будь-який субєкт господарювання міг скласти конкуренцію КП «Благоустрій» Вугледарської міської ради» на укладення спірного договору на постачання послуг з благоустрою за вільними цінами і відповідач-Виконавчий комітет Вугледарської міської ради мав альтернативу у виборі постачальника на ринку послуг, а відтак тендерний комітет ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради безпідставно обрав переговорну процедуру.

Наявність порушення інтересів держави є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 року оголошено перерву у розгляді справи до 02.01.2019 року.

У судове засідання 12.12.2018 року та 02.01.2019 року представники позивача, Вугледарської міської ради та відповідачів ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради та ОСОБА_2 підприємства «Благоустрій» Вугледарської міської ради» не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Крім того, вказану ухвалу суду від 12.12.2018 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Прокурор у судовому засіданні 12.12.2018 року та 02.01.2019 року просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

29.01.2016 року рішенням Вугледарської міської ради №7/5-13 «Про створення комунального підприємства з надання послуг з благоустрою та вивезення твердих побутових відходів» створено Комунальне підприємство з надання послуг з благоустрою та вивезення твердих побутових відходів «Благоустрій» Вугледарської міської ради» та затверджено статут підприємства.

Відповідно до Статуту ОСОБА_2 підприємства «Благоустрій» Вугледарської міської ради» власником і засновником підприємства є територіальна громада міста Вугледара Донецької області в особі Вугледарської міської ради.

Все майно підприємства перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Вугледара і закріплюється за підприємством на праві господарського відання.

Згідно п.3.2. статті 3 Статуту основна діяльність підприємства спрямована, зокрема, на проведення робіт з благоустрою міста, утримання обєктів благоустрою, прибирання на відведених територіях, виконання інших комунальних послуг.

Рішенням Вугледарської міської ради №7/8-16 від 23.09.2016 року «Про передачу функцій з утримання обєктів благоустрою міста та надання послуг з вивезення твердих побутових відходів новоствореному комунальному підприємству «Благоустрій» Вугледарської міської ради» передано функції з утримання обєктів благоустрою та надання послуг з вивезення твердих побутових відходів новоствореному комунальному підприємству «Благоустрій» Вугледарскої міської ради», зокрема, визнано його підприємством з утримання обєктів благоустрою комунальної власності у місті Вугледарі з 01.10.2016 року.

22.12.2017 року рішенням Вугледарської міської ради №7/25-16 «Про затвердження міської цільової програми «Благоустрій міста Вугледарська» на 2018 рік» затверджено міську цільову програму «Благоустрій міста Вугледарська» на 2018 рік», згідно з якою обсяг видатків на заходи з благоустрою території міста складає 3200,0 тис. грн; визначено, що джерелом фінансування міської цільової програми «Благоустрій міста Вугледарська» на 2018 рік» є міській бюджет в сумі 4036,0 тис. грн.

11.01.2018 року Протоколом засідання тендерного комітету ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради №2 вирішено застосувати переговорну процедуру щодо закупівлі благоустрою території Код ДК 021:2015:90610000-6 Послуги з прибирання та підмітання вулиць.

Відповідно до оголошення про проведення закупівлі, опублікованого на веб порталі Уповноваженого органу з питань закупівлі «Prozzoro» за №UA-2018-01-16-003158-с, замовником є ОСОБА_1 комітет Вугледарської міської ради, предмет закупівлі послуги з прибирання та підмитання вулиць, місце поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг:85670, Україна, Донецька область, Вугледар, 30-річчя Перемоги, 16. Строк поставки товарів або місце виконання робіт чи надання послуг: « 31» грудня 2018 шляхом застосування переговорної процедури закупівлі.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької області.

04.10.2018 року господарським судом Донецької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення тендерного комітету ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради про визначення переможця переговорної процедури ОСОБА_2 підприємства Благоустрій Вугледарської міської ради про закупівлю послуг з придбання та підмітання вулиць №б/н від 16.01.2018 року та визнання недійсними договору про закупівлю послуг від 29.01.2018р. №14 та додаткової угоди до договору №1 від 27.04.2018р. укладених між ОСОБА_1 комітетом Вугледарської міської ради, та ОСОБА_2 підприємством Благоустрій Вугледарської міської ради.

16 січня 2018р. замовником оприлюднено повідомлення про намір укласти договір (під час застосування переговорної процедури) №UA-2018-01-16-003158-с з учасником ОСОБА_2 підприємством «Благоустрій» Вугледарської міської ради».

За результатами проведення переговорної процедуру закупівлі, 29.01.2018р. між ОСОБА_2 підприємством «Благоустрій» Вугледарської міської ради» (далі виконавець) та ОСОБА_1 комітетом Вугледарської міської ради (далі замовник) укладено договір про закупівлю послуг щодо благоустрою м. Вугледар Донецької області №14, згідно умов якого виконавець зобовязується надати замовнику послуги за ДК 021:2015:90610000-6 «послуги з прибирання та підмітання вулиць» території міста Вугледар Донецької області (згідно Додатку №1) у відповідності до діючих норм та стандартів, а замовник прийняти та оплатити такі послуги (п.11 договору).

Сума договору становить 3 200 000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%. (п.2.1., договору в редакції додаткової угоди №1 від 27.04.2018р.).

У відповідності до п. 2.2. сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

За приписами п.7.1. (в редакції додаткової угоди №1 від 27.04.2018р. до договору) договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.07.2018 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Договір та додатки до нього підписані сторонами у встановленому законодавством порядку.

Посилаючись на прийняття рішення про визначення переможця переговорної процедури, на підставі якого укладено договір №14 про закупівлю послуг щодо благоустрою території м. Вугледар Донецької області та додаткову угоду №1 від 27.04.2018 року, з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання договору недійсним, прокурор звернувся до господарського суду Донецької області з відповідним позовом.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів та здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Законом України "Про благоустрій населених пунктів", чітко визначені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері благоустрою.

Так, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом (ч.1 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Пунктом 1,4 ч.1 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів та визначення на конкурсних засадах підприємств, установ, організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Згідно ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів.

Так, як було зазначено вище, рішенням Вугледарської міської ради №7/5-13 від 29.06.2016р. створено КП «Благоустрій», якому рішенням Вугледарської міської ради №7/8-16 від 23.09.2016 року передано функції з утримання обєктів благоустрою та надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Разом з тим, рішенням Вугледарської міської ради №7/25-16 22.12.2017р. затверджено міську цільову програму «Благоустрій міста Вугледарська» на 2018 рік», згідно з якою обсяг видатків на заходи з благоустрою території міста складає 3 200 000,00 грн.

Законом України про "Про публічні закупівлі" встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Враховуючи що предметом спірної закупівлі є послуги на суму, що перевищує 200 000,00 грн., місцевий господарський суд вірно встановив, що до спірних правовідносин застосовуються приписи Закону України "Про публічні закупівлі" на підставі п.1 ч.1 ст.2 Закону.

У відповідності до п.9 ч.1ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак.

Згідно п.31 ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" тендерний комітет - службові (посадові ) та інші особи замовника, призначені відповідальними за організацію та проведення процедур закупівлі згідно з цим Законом.

Частинами 1 і 3 ст.11 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що для організації та проведення процедур закупівель замовник утворює тендерний комітет (комітети) або визначає уповноважену особу (осіб); тендерний комітет планує закупівлі, складає та затверджує річний план закупівель, здійснює вибір процедури закупівлі, проводить процедуру закупівлі, забезпечує оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель відповідно до Закону.

За приписами ч.1 ст. 12 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Згідно з ч.1 ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі» переговорна процедура закупівлі - це процедура, що використовується замовником як виняток і відповідно до якої замовник укладає договір про закупівлю з учасником після проведення переговорів з одним або кількома учасниками.

Переговорна процедура закупівлі застосовується замовником як виняток, зокрема, у разі відсутності конкуренції (у тому числі з технічних причин) на відповідному ринку, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи (п.2 ч.2 ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі»).

При цьому, застосування переговорної процедури закупівлі, фактично, є виключенням із загально прийнятних конкурентних процедур, а тому, в будь-якому випадку замовник, при підготовці обґрунтувань щодо застосування вказаної процедури має посилатися на експертні, нормативні, технічні та інші документи, що підтверджують наявність підстав для її застосування.

Тобто, враховуючи вказані приписи чинного законодавства України, застосування переговорної процедури закупівлі, у розумінні п.2 ч.2 ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі», можливе лише у разі відсутності конкуренції, обґрунтування якої підтверджується експертними, нормативними, технічними та іншими документами.

В обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі послуги за ДК 021:2015:90610000-6 «Послуги з прибирання та підмітання вулиць» території міста Вугледар Донецької області, ОСОБА_1 комітет Вугледарської міської ради посилається на п.2 ч.2 ст. ст. 35 Закону України «Про публічні закупівлі», проте, відсутність альтернативи ОСОБА_2 підприємству «Благоустрій» Вугледарської міської ради» експертними, нормативними, технічними та іншими документами не підтверджено.

Належних та допустимих доказів протилежного в розумінні статей 76 та 77 ГПК України до матеріалів справи апелянтом також не надано.

При цьому, посилання апелянта в обґрунтування застосування переговорної процедури закупівлі на надання ОСОБА_2 підприємству «Благоустрій» Вугледарської міської ради» спеціальних прав у сфері утримання обєктів благоустрою міста на підставі рішення Вугледарської міської ради №7/8-16 від 23.09.2016 р. є необгрунтованими, оскільки виходячи з положень п.25 ч.1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передача функцій з утримання обєктів благоустрою міста не є спеціальним або ексклюзивним правом, так як вказане рішення не обмежує провадження діяльності у сфері надання послуг з прибирання та підмітання вулиць однією чи кількома особами та істотно не впливає на здатність інших осіб провадити зазначену діяльність.

А отже, будь-який суб'єкт господарювання, що надає послуги за ДК 021:2015:90610000-6 «послуги з прибирання та підмітання вулиць», мав можливість скласти конкуренцію ОСОБА_2 підприємству «Благоустрій» Вугледарської міської ради» на укладення спірного договору.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що проведення публічної закупівлі шляхом застосування переговорної процедури на підставі п.2 ст.35 Закону України "Про публічні закупівлі" за наявності конкуренції, є порушенням ст.12, п.2 ст.35 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, аргументи апелянта про те, що жодна з норм ст.37 ЗУ «Про публічні закупівлі» не порушена виконавчим комітетом Вугледарської міської ради, а отже і відсутні підстави для визнання договору нікчемним, не приймаються.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

А, отже, місцевий господарський суд вірно встановив порушення ОСОБА_1 комітетом Вугледарської міської ради ст.12, п.2 ст.35 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме безпідставне проведення закупівлі публічної закупівлі шляхом застосування переговорної процедури, що зумовлює невідповідність договору про закупівлю послуг від 29.01.2018р. №14 та додаткової угоди №1 від 27.04.2018р. до нього статтям 203,215 ЦК України, що є правовою підставою для визнання спірного договору та додаткової угоди до нього недійсними та правомірно задовольнив позовні вимоги.

Також не приймаються аргументи апелянта щодо представництва прокурором інтересів держави з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За змістом ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Враховуючи, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 року у справі №822/238/15, адміністративне провадження №К/9901/53795/18 (ЄДРСРУ № 76701362) та від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Звертаючись до господарського суду Донецької області з відповідним позовом прокурор зазначав про порушення відповідачами вимог Закону України «Про публічні закупівлі», що є порушенням економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

За таких обставин, аргументи апелянта щодо того, що жодних підстав для захисту інтересів держави у прокуратури немає, є необгрунтованими та не приймаються.

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Сутність інтересів держави під час здійснення публічних закупівель полягає у дотриманні її учасників порядку та принципів, встановлених Законом України «Про публічні закупівлі», отже у разі порушення вимог цього Закону, не вбачається можливим забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель та створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прокурором дотримано вимоги Закону України "Про прокуратуру", Господарського процесуального кодексу України при зверненні з позовом до господарського суду за захистом інтересів держави.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 комітету Вугледарської міської ради, м. Вугледар залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2018 року у справі №905/1135/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.01.2019

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян