Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/829/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, угода про надання правової допомоги від 12.09.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5430 від 07.11.2013, ордер про надання правової допомоги серія КВ №107739 від 12.09.2018;

від відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 1772 від 11.10.2018;

ОСОБА_3, угода про надання правової допомоги від 21.12.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000819 від 30.03.2017, ордер про надання правової допомоги серія ЖТ №37673 від 10.01.2019;

від відповідача 2: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_4

до 1) ОСОБА_5

2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське"

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі та скасування в частині рішення загальних зборів СТОВ "Бондарівське", оформлене протоколом №1 від 27.04.2018.

ОСОБА_4 звернулася до господарського суду із позовом до ОСОБА_5 із вимогами:

- розірвати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське", укладений 27.04.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №503;

- скасувати рішення Загальних зборів СТОВ "Бондарівське", оформлене протоколом №1 загальних зборів СТОВ "Бондарівське" від 27.04.2018 в частині включення до складу його учасників ОСОБА_5 та перерозподілу на її користь частки у розмірі 16800,00грн, що становить 40% статутного капіталу товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не виконано умови договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське" від 27.04.2018 в частині проведення розрахунку із позивачем.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.ст. 530, 611, 629, 651, 692 Цивільного кодексу України.

У позовній заяві позивачем викладено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку, яка належить ОСОБА_5, в розмірі 16800,00грн, що становить 40% статутного капіталу СТОВ "Бондарівське".

Ухвалою господарського суду від 25.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Бондарівське"; підготовче засідання призначено на 24.10.2018.

Ухвалою суду від 24.10.2018 розгляд справи відкладено на 30.10.2018.

30.10.2018 представником відповідача подано відзив від 29.10.2018, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначено, що відповідачем внесено на депозитний рахунок нотаріуса 16800,00грн з метою виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське", що підтверджується квитанцією №2 від 04.10.2018.

Ухвалою господарського суду від 30.10.2018 задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в розмірі 16800грн, що становить 40%, якою володіє ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 30.10.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 08.11.2018.

Ухвалою суду від 08.11.2018 залучено до участі у справі співвідповідача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Бондарівське", підготовче судове засідання відкладено на 20.11.2018.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду справи по суті на 11.12.2018.

В судовому засіданні 11.12.2018 оголошено перерву до 10.01.2019.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Недотримання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати вартості придбаної частки в статутному капіталі позивач вважає істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання договору. Вказав, що розписка, надана відповідачем до матеріалів справи, не є належним доказом виконання зобов'язань за договором.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, вказали, що відповідно до п.8.4. Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 27.04.2018 спори, що можуть виникнути після укладення цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами у порядку, передбаченому чинним законодавством; якщо спір не можна вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку. Вважають умови договору такими, що виконані відповідачем 1 з простроченням. Зазначили, що несвоєчасне виконання умов договору виникло в результаті прострочення кредитора.

Відповідач 2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.120).

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач 2 не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача 2, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Заслухавши представників позивача, відповідача 1, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

27.04.2018 ОСОБА_4 (позивач, продавець) та ОСОБА_5 (відповідач, покупець) уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (далі - Договір), згідно п.1.1 якого продавець передає у власність покупця частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України: 03743486), що складає 40 % статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське", та становить 16800,00грн, а також пов'язані з цією часткою корпоративні права (надалі - Частка), а покупець приймає у власність цю частку та сплачує за неї обговорену грошову суму на умовах даного Договору (а.с. 18-19).

Відповідно до п.2.1. Договору вартість Частки становить 16800,00грн. Зазначену в цьому пункті ціну продажу Частки продавець і покупець вважають прийнятною і вигідною для них, її розмір повністю їх задовольняє і жодним чином не спричинений збігом якихось тяжких для них обставин.

Розрахунок між Сторонами за Договором буде здійснено після підписання та нотаріального посвідчення цього Договору, шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на розрахунковий/картковий рахунок Продавця, протягом 95 (дев'яносто п'яти) календарних днів з дня державної реєстрації змін до Статуту Товариства, що пов'язані з відчуженням частини частки у статутному капіталі Товариства за цим Договором. Розрахунок між Сторонами буде підтверджуватись відповідним банківським платіжним дорученням (п.2.2. Договору).

Покупець зобов'язаний здійснити всі дії, необхідні для державної реєстрації змін до статуту товариства, що відображають перехід Частки від продавця до покупця, шляхом викладення статуту товариства у новій редакції (п.3.1. Договору).

Згідно п.3.2. Договору покупець (або його уповноважений представник) зобов'язується протягом 3 (трьох) календарних днів з дня укладення цього Договору звернутися до компетентних органів про проведення державної реєстрації змін до статуту товариства, що відображають перехід Частки від продавця до покупця.

За невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.7.1. Договору).

Зміна або розірвання цього договору допускається лише за взаємною згодою сторін; вчиняється в такій самій формі, що й цей договір (п.8.2., п.8.3 Договору).

Спори, що можуть виникнути після укладення цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами у порядку, передбаченому чинним законодавством. Якщо спір не можна вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку (п.8.4. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення (п.8.5. Договору).

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В. 27.04.2018 та зареєстровано в реєстрі за №503.

Водночас, 27.04.2018 відбулись загальні збори учасників СТОВ "Бондарівське" (відповідач 2), оформлені протоколом №1 від 27.04.2018, на яких були присутні ОСОБА_4 (позивач), яка володіла 100% частки статутного капіталу СТОВ "Бондарівське", а також запрошені ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 (відповідач 1) та ОСОБА_9 (а.с. 38-39).

Порядок денний загальних зборів учасників:

1. Про обрання голови і секретаря загальних зборів загальних зборів, оформлення та підписання протоколу загальних зборів;

2. Про вхід до складу учасників Товариства на підставі укладених договорів купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі Товариств;

3. Про перерозподіл часток в статутному капіталі товариства;

4. Про приведення статуту Товариства до вимог чинного законодавства;

5. Про затвердження статуту товариства в новій редакції;

6. Про звільнення та призначення нового директора Товариства;

7. Про приведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі, в тому числі змін до установчих документів товариства.

За результатами вказаних загальних зборів було вирішено, зокрема, включити ОСОБА_5 до складу учасників Товариства (п.2), перерозподілити частки у статутному капіталі Товариства та визнати за ОСОБА_5 частки в статутному капіталі Товариства вартістю 16800,00грн, що складає 40% статутного капіталу Товариства (п.3), затвердити Статут в новій редакції (п.5) та провести державну реєстрацію змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі (п.7).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29.08.2018 державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи відбулася 04.05.2018, внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах відбулося 04.05.2018 (а.с. 28-31).

Позивач вказує, що оскільки реєстрація змін до статуту товариства відбулася 04.05.2018, останнім днем розрахунку відповідача 1 перед позивачем згідно Договору є 06.08.2018. Однак станом на 21.09.2018 (дату звернення до суду) відповідач 1 не розрахувався із позивачем, що стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання договору купівлі-продажу та часткове скасування рішення загальних зборів, оформленого протоколом №1 від 27.04.2018.

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 вказав, що необхідною умовою проведення розрахунку із Позивачем є наявність відповідних реквізитів рахунку позивача та банківської установи, де такий рахунок відкритий (а.с. 51-53). Для можливості здійснення безготівкового переказу грошових коштів чи оплати через касу банку, необхідно знати номер рахунку, код та назву банку отримувача коштів. В тексті Договору інформація про номер розрахункового/карткового рахунку позивача - відсутня. Після укладення Договору позивач так і не надала необхідні реквізити свого розрахункового/карткового рахунку. Встановити інформацію про відкриті рахунки позивача відповідач 1 не міг, оскільки ця інформація є конфіденційною і може бути отримана тільки на запит власника рахунку або правоохоронних органів. Таким чином, відповідач 1 зазначає, що не мала об'єктивної можливості виконати вимоги п.2.2. Договору без надання позивачем реквізитів для здійснення платежу. Окрім того, відповідач 1 зазначає, що нею передано 28.03.2018 позивачу через її чоловіка ОСОБА_10 20000дол.США за продаж корпоративних прав СТОВ "Бондарівське", про що надала копію розписки (а.с. 54).

Після відкриття провадження у справі відповідачем 1 внесено на депозитний рахунок нотаріуса 16800,00грн з метою виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське", що підтверджується квитанцією №2 від 04.10.2018 (а.с. 55).

Окрім того, відповідачем 1, в порядку ст.88 ГПК України, до матеріалів справи додано заяву свідка ОСОБА_11 (реєстраційний №2516 від 20.11.2018), згідно якої свідок вказує, що 28.03.2018 на виконання доручення відповідача 1 у м.Києві ним передано гр.ОСОБА_10 для його дружини ОСОБА_4 20000 дол.США як завдаток за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське" (а.с. 93).

2. Норми права, застосовані судом.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 Цивільного кодексу України.

Так, згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку; якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.1, ч.2 ст.613 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. Щодо обґрунтованості позовних вимог та висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Дослідивши наявний в матеріалах справи договір, судом встановлено, що умовами договору передбачено, що оплата вартості частки здійснюється у безготівковій формі на розрахунковий/картковий рахунок продавця, розрахунок між сторонами буде підтверджуватися відповідним банківським платіжним дорученням (п.2.2 Договору), однак текст договору не містить реквізитів (відомостей) відповідних розрахункових/карткових рахунків позивача.

Позивачем не подано належних доказів в підтвердження наявності розрахункового/карткового рахунку для отримання оплати вартості частки, як передбачено умовами п.2.2 Договору. Також, не подано жодного доказу повідомлення відповідача 1 на який саме розрахунковий рахунок необхідно здійснити перерахування коштів, доказів направлення вимоги щодо здійснення оплати.

Таким чином, для того, щоб відповідач 1 виконав зобов'язання, передбачені у вищезазначеному пункті договору, позивач мав надати докази наявності розрахункового рахунку для здійснення оплати вартості частки та докази повідомлення відповідача 1 про реквізити розрахункового рахунку. Таких доказів суду не надано.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суд повинен встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Таким чином, при розгляді справи позивач, розраховуючи на задоволення позовних вимог, повинен довести:

- наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору;

- чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

- наскільки він позбавився того, на що він розраховував, з огляду на термін, на який укладався договір, враховуючи і заборгованість, яку допустив відповідач у певний проміжок часу.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України)

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що позивачем не доведено наявність шкоди, завданої йому внаслідок порушення відповідачем 1 умов договору; не доведено істотну різницю між тим, на що він мав право розраховувати, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він зміг отримати; наскільки він позбавився того, на що розраховував, з огляду на термін, на який укладався договір, враховуючи заборгованість, яку допустив відповідач 1 у певний проміжок часу. Окрім того, позивач не довів вжиття ним заходів щодо отримання заборгованості за договором.

Зважаючи на обставини справи, суд також враховує те, що відповідачем 1 внесено на депозитний рахунок нотаріуса 16800,00грн з метою виконання умов договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське", що підтверджується квитанцією №2 від 04.10.2018 (а.с.55), що також вказує намір відповідача 1 виконати умови договору купівлі-продажу від 27.04.2018.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування фактичних обставин, які необхідні для розірвання договору відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України.

За таких обставин, правові підстави для розірвання договору відсутні, тому в позові про розірвання Договору купівлі - продажу від 27.04.2018 слід відмовити.

Посилання відповідача 1 на те, що ним було сплачено вартість частки в розмірі 20000 доларів США, на підтвердження чого надано розписку про передачу коштів від 28.03.2018 (а.с.54), а також заяву свідка ОСОБА_11, реєстраційний №2516 від 20.11.2018), згідно якої свідок вказує, що 28.03.2018 на виконання доручення відповідача 1 у м.Києві ним передано гр.ОСОБА_10 для його дружини ОСОБА_4 20000 дол.США як завдаток за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТОВ "Бондарівське" (а.с.93), судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.2. Договору підтвердженням проведення розрахунку за Договором є банківські документи, що свідчать про перерахування грошових коштів на банківський/картковий рахунок Продавця.

Таким чином, розписка датована 28.03.2018, тобто за місяць до укладення спірного договору, не може слугувати підставою для підтвердження розрахунків за майбутнім договором.

Вказану заяву свідка подано представником відповідача 1 - 20.11.2018 (а.с.92), тобто із порушенням строку, встановленого ч.3 ст.80 ГПК України. Відповідачем 1 не обґрунтовано неможливість подання заяви у строк із причин, що не залежали від особи, яка надала доказ (ч.8 ст.80 ГПК України). Доказів направлення вказаної заяви у порядку ч.9 ст.80 ГПК України на адресу інших учасників провадження до суду також не надано.

Щодо позовної вимоги про часткове скасування рішення загальних зборів СТОВ "Бондарівське", суд зазначає, що правові наслідки розірвання договору передбачені ст. 653 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Таким чином, вказаною нормою прямо визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили, тобто зобов'язання припиняються на майбутнє, до дати розірвання договору зобов'язання за договором є діючими.

Також аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що виконане за договором до його зміни чи розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом (вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2013 у справі № 6-158цс12).

Як передбачено п.п. 4.1 договору, з дня переходу до покупця права власності на частку у статутному капіталі товариства до останнього переходять всі права та обов'язки продавця, як учасника товариства. Відповідно до п.6.1. Договору у покупця виникає право власності на частку з моменту нотаріального посвідчення цього договору та з моменту державної реєстрації змін до статуту товариства, що відображають перехід частки від продавця до покупця.

Судом встановлено, що державним реєстратором була проведена реєстрація змін установчих документів Товариства, пов'язана із змінами у складі учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське".

Тобто спірний договір сторонами виконаний.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині розірвання договору купівлі-продажу, суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог про скасування рішення Загальних зборів СТОВ "Бондарівське".

4. Розподіл судових витрат.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України. Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений судовий збір покладається на позивача.

5. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 30.10.2018.

Суд, згідно з ухвалою від 30.10.2018, вжив заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" в розмірі 16800грн, що становить 40%, якою володіє ОСОБА_5.

У випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч.ч. 9, 10 ст. 145 ГПК України).

Отже, внаслідок відмови в задоволенні позову, суд також скасовує заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали суду від 30.10.2018.

Керуючись статтями 145, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" (11562, Житомирська обл., Коростенський район, с.Бондарівка, вул.Миру, буд. 50-А, ідентифікаційний код 03743486) відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали господарського суду Житомирської області від 30.10.2018 у справі №906/829/18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.01.19

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек. з пов.) та на ел.пошту ІНФОРМАЦІЯ_1

3, 4 - відповідачам (рек. з пов.)