РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.01.2019Справа № 910/15918/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

до фізичної особи-підприємця Вороніної Ірини Григорівни

про стягнення 46 066,20 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до фізичної особи-підприємця Вороніної Ірини Григорівни про стягнення 46 066,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення №УСЕМ-13 від 07.09.2015 року з урахуванням додаткових угод №№1, 2, 3, 4, 5, 6 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати за липень 2018 року та комунальних послуг за травень, червень, липень 2018 року, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.12.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.12.2018 р. направлено відповідачеві рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 260 за адресою, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № , станом на 30.11.2018 р. є місцезнаходженням фізичної особи-підприємця Вороніної Ірини Григорівни, а саме: АДРЕСА_1.

Проте, конверт (номер відправлення 260) повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

07.09.2015 р. між публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та фізичною особою-підприємцем Вороніною Іриною Григорівною укладено договір оренди нежитлового приміщення № УСНМ-13.

В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди № 1 від 18.02.2016 р. до договору оренди нежитлового приміщення № УСНМ-13 від 07.09.2015 р., № 2 від 27.06.2017 р., № 3 від 26.07.2017 р., № 4 від 23.08.2017 р., № 5 від 20.09.2017 р., № 6 від 24.10.2017 р.

Відповідно до п. 1.1. договору, орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове користування нежитлове приміщення № 85 (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 8, корпус 5, загальною площею 105,6 кв.м. для використання з метою здійснення роздрібної торгівлі текстильними товарами спеціалізованому магазині, а орендар зобов'язується оплачувати орендодавцю плату за користування. План приміщення визначений у додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною

Приміщення знаходиться у власності орендодавця на підставі договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку, що посвідчений 19.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. і зареєстрований в реєстрі за № 22000. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2015 р., індексний номер витягу: 39426470.

Приміщення є предметом іпотечного договору, посвідченого 12.08.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1285, укладеного між орендодавцем та Національним банком України.

Згідно з п. 1.3. договору строк оренди приміщення встановлюється з дати початку фактичного використання приміщення, яка зазначена в підписаному сторонами акті прийому-передачі приміщення по 31 травня 2018 року включно.

Позивач на виконання умов договору оренди нежитлового приміщення № УСНМ-13 від 07.09.2015 р. надав відповідачу, а відповідач прийняв нежитлове приміщення № 85 (в літ А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 8, корпус 5, загальною площею 105,6 кв.м. що підтверджується відповідним актом прийому-передачі приміщення від 07.09.2015 р.

Також зазначено, що сторони дійшли згоди, що фактична передача приміщення орендодавцем орендарю відбулась 19.06.2015 р. Орендар фактично користується приміщенням з 19.06.2015 р. технічний стан приміщення та інженерного устаткування в момент здачі приміщення в оренду задовільний.

Пунктом п. 3.1. договору передбачено, що орендна плата за користування приміщення становить 15 840,00 грн., крім того ПДВ - 3 168,00 грн. Загальна сума орендної плати за повний місяць оренди з ПДВ складає 19 008,00 грн.

Починаючи з 01.07.2017 р. орендна плата за користування приміщенням становить 28 160,00 грн, крім того ПДВ - 5 632,00 грн. загальна сума орендної плати за повний місяць оренди з ПДВ складає 33 792,00 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Сторони домовились, що індексація орендної плати не проводитиметься (п. 3.2.).

Згідно з п. 3.4. договору, щомісячна плата, починаючи з 01.10.2015 р. перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця, зазначений в цьому договорі, не пізніше 10-го числа кожного місяця за поточний місяць користування приміщенням на підставі цього договору.

Щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, в якому здійснюється орендна плата, орендар надає орендодавцю підписаний акт наданих послуг.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що у розмір орендної плати, зазначений в п. 3.1. цього договору, не входить вартість таких комунальних послуг: електропостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, а також експлуатаційних послуг.

Орендар відшкодовує орендодавцю вказані у цьому пункті витрати, які розраховуються та сплачуються додатково нам підставі виставлених орендодавцем рахунків, виходячи з обсягів спожитих орендарем послуг згідно з показниками лічильників, або в разі їх відсутності, пропорційно займаній площі орендованого приміщення та/або іншим способом, що зазвичай використовується для здійснення розрахунку, за період, починаючи з 19.06.2015 р. по 31.05.2018 р.

Орендар здійснює оплату зазначених рахунків орендодавця протягом п'яти банківських днів з моменту отримання орендарем такого рахунку. На вимогу орендаря орендодавець надає розрахунок такого відшкодування та копії підтверджуючих документів, що є у наявності орендодавця.

Відповідно до п. 3.8. договору, нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі приміщення. Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі приміщення про повернення приміщення від орендаря до орендодавця або звільнення приміщення, здійснене відповідно до 2.2.4. цього договору.

Позивачем виставлено відповідачеві рахунок-фактуру № 5 від 31.05.2018 р. від 31.05.2018 р на суму2 192,90 грн, рахунок-фактуру № 6 від 27.06.2018 р. на суму 2 654,57 грн., рахунок-фактуру № 7 від 27.06.208 р. на суму 241, 68 грн., рахунок-фактуру № 7 від 31.07.2018 р. на суму 2 685,19 грн, та рахунок-фактуру № 8 від 31.07.2018 р. на суму74,36 грн., всього на суму 7 848,70 грн. (спожиті комунальні послуги).

Згідно з п.п. 2.3.1., 2.3.5. п. 2.3. договору, орендар зобов'язаний використовувати орендоване приміщення відповідно до умов цього договору і його призначення; у встановлений термін вносити орендну плату за орендоване приміщення.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що дія цього договору припиняється внаслідок:

закінчення строку, на який він укладений;

підписання сторонами акту прийому-передачі про повернення приміщення орендодавцю;

загибелі (знищення) орендованого приміщення;

достроково шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін чи за рішенням господарського суду;

ліквідації орендодавця чи орендаря, якщо немає правонаступників, та внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

виникнення в іпотекодержателя права звернути стягнення на приміщення;

в інших випадках, передбачених цим договором чи чинним законодавством України.

Листом вих. № 12322/5368/2018 від 12.04.2018 р. позивач повідомив відповідача про відсутність можливості щодо укладання договору на новий строк та просив звільнити приміщення у передбачені п. 2.3.5. п. 2.3. договору оренди строк.

Відповідач у відповідь направив лист без номеру та без дати, з якого вбачається, що ФОП Вороніна І.Г. не може негайно звільнити приміщення та гарантує оплату на строк вимушеного користування приміщенням згідно вартості договору оренди № УСНМ-13 від 07.09.2015 р.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" вдруге направило фізичній особі-підприємцеві Вороніній Ірині Григорівні листа виз. № 101/9984/2018 від 25.06.2018 р., відповідно до якого вдруге заявив про припинення дії договору, встановивши дату припинення та відповідно останнім днем дії договору є 31 травня 2018 року та повідомив про заборгованості по сплаті комунальних послуг за травень 2018 року, що становить 2 192,90 грн з ПДВ., долучивши акт приймання-передачі.

Відповіді позивач не отримав, заборгованість відповідач не сплатив, приміщення не звільнив та акт прийому-передачі прощення позивачеві не повернуто.

Орендодавець повторно звернувся до орендаря із листом виз. № 101/12549/2018 р. від 01.08.2018 р.

В даному листі зазначено, що банк надсилає примірник акту прийому-передачі з оренди нежитлового приміщення від 31.07.2018 р. до договору оренди нежитлового приміщення від 07.09.2015 № УСНМ-13, підписаний сторонами та скріплений печаткою банку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 31 липня 2018 року між сторонами договору оренди підписано акт прийому-передачі з оренди нежитлового приміщення до договору оредни нежитлового приміщення № УСНМ-13 від 07.09.2015 р, де зазначено, що орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення № 85 (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 8, корпус 5, загальною площею 105,6 кв.м.

В даному акті зазначено, що цим актом сторони підтверджують, що фактична передача приміщення з оренди орендарем орендодавцю відбулась 31.07.2018 р. сторони претензій до стану приміщення, що передається з оренди згідно з цим актом прийому-передачі з оренди, не мають. Сторони домовились, що орендар зобов'язується до 15 серпня 2018 року компенсувати вартість спожитих до 31 липня 2018 року комунальних послуг тощо.

Відповідно до п.4.6. договору приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами двостороннього акту прийому-передачі або звільнення приміщення, здійсненого відповідно до п. 2.2.4. цього договору.

Згідно з ч 4. ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судом враховано, що вищезазначений акт підписаний обома сторонами договору оренди без зауважень і застережень.

Відповідно до ч.1 статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 4 статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до п. 3.8. договору, нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі приміщення. Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі приміщення про повернення приміщення від орендаря до орендодавця або звільнення приміщення, здійснене відповідно до 2.2.4. цього договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачеві вимогу вих. № 101/14344/2018 від 22.08.2018 р., в якій просив ФОП Вороніну Ірину Григорівну негайно перерахуати на рахунок банку заборгованість по орендній платі в розмірі 33 792,00 грн. (в т.ч. ПДВ), та компенсацію комунальних послуг в розмірі 7 848,70 грн.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № УСНМ-13 оренди нежитлового приміщення від 07.09.2015 р. у відповідача перед позивачем по орендній платі в розмірі 33 792,00 грн. та по компенсації комунальних послуг в розмірі 7 848,70 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 401,01 грн. та 313,85 грн. - 3 % річних.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Враховуючи те, що індексація орендної плати за договором не позбавляє права позивача на стягнення з відповідача індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, так як таке невиконання зобов'язання виникло після коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, тому доводи відповідача спростовані.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат пов'язані з інфляційними процесами в розмірі 401,01 грн. та три проценти річних в розмірі 313,85 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне внесення орендних платежів в розмірі 3 710,64 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2. договору оренди, стягнення заборгованості по орендній платі проводиться у встановленому законом порядку з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення строків оплати, від суми заборгованості, за кожний день прострочення, орендар повинен також сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з розрахунком пені за період з 11.07.2018 р по 31.10.2018 р. в розмірі 3 710,64 грн, наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ст. 331, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Вороніної Ірини Григорівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 33 792 (тридцять три тисячі сімсот дев'яносто дві) грн. 90 коп., заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 7 878 (сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 70 коп., пеню в розмірі 3 710 (три тисячі сімсот десять) грн. 64 коп., 3% річних в розмірі 313 (триста тринадцять) грн. 85 коп., індекс інфляції в розрізі 401 (чотириста одну) грн. 01 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий