ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. Справа №909/673/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1В

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - не з"явився

від відповідача не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" б/н від 24.10.2018 (вх № ЗАГС 01-05/894/18 від 02.11.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківськ області від 09.10.2018 (суддя Ткаченко І. В., повний текст рішення складено 17.10.18., м Івано-Франківськ)

у справі № 909/673/18

за позовом Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія"

до відповідача ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ

КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із наступними позовними вимогами:

- визнати незаконними дії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо відмови КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" у перегляді рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.12.2016 № 41 у справі № 27/II-2016;

- зобов'язати Івано-Франківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повторно розглянути заяву КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" про перегляд рішення від 14.12.2016 № 41 у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 27/II-2016 від 31.05 2018 вх. № 01-03/517, у порядку та у межах повноважень встановлених (наданих) чинним законодавством України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківськ області від 09.10.2018 у справі № 909/673/18 (суддя Ткаченко І. В.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Комунальному підприємству Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" до Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії.

Рішення суду мотивовано тим, що за відсутності підстав для повторного перегляду рішення від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016, суд не вбачає й підстав для задоволення позову КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія", оскільки в ході перегляду цього рішення як в судовому порядку, так і самим Антимонопольним комітетом України, позивачу було надано відповідь на всі істотні питання, що стосувалися оспорюваного рішення як у матеріально-правовому так і у процесуальному сенсах.

КП Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" подано апеляційну скаргу б/н від 24.10.2018, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Визнати незаконними дії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо відмови КП Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" у перегляді рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №41 від 14.12.2016 у справі 27/ІІ-2016. Зобовязати відповідача повторно розглянути заяву позивача Про перегляд рішення №41 від 14.12.2016 у справі 27/ІІ-2016 від 31.05.2018 вх.№01-03/517, у порядку та у межах повноважень, встановлених чинним законодавством України, посилаючись на те, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що суд не перевірив чи відмова відповідачем у перегляді рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.12.2016 № 41 у справі №27/ІІ-2016 відбулась у межах повноважень відповідача наданих законом.

Також, на думку скаржника, територіальне відділення АМК, відмовляючи (лист від 19.06.2018 №59-02/627) КП Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" у перегляді рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №41 від 14.12.2016 діяло поза межами своїх повноважень, відтак дії відповідача є незаконними.

Івано-Франківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у письмових поясненнях зазначив, що у територіального відділення відсутні підстави для повторного перегляду рішення №41, про що було письмово повідомлено позивача листом від 19.06.2018 №59-02/627 із зазначенням підстав та мотивів такої відмови. Дії відповідача щодо відмови скаржнику у перегляді рішення №41 є правомірними і відповідають вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції територіального відділення.

Представники сторін в судове засідання не з»вились, про причини неявки суд не повідомили.

08.01.2019 на адресу Західного апеляційного господарського суду від позивача поступила заява б/н від 03.01.2019 (вх.ЗАГС №01-04/64/19 від 08.01.2019), в якому просить надати можливість представнику останнього прийняти участь у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 74-1 ГПК України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обовязковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за пять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Враховуючи, що заява про надання можливості прийняти участь у судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції надійшла на адресу суду 08.01.2019, розгляд даної справи уже відкладався, явка сторін не визнавалась обовязковою, суд прийшов до висновку відмовити у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а також здійснити перевірку рішення суду в апеляційному порядку за відсутності представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін в судовому засіданні 18.12.2018, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне .

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016 визнано відповідно до ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" таким, що у 2015 році та першому кварталі 2016 року займало монопольне (домінуюче) становище з часткою 100 відсотків, не маючи при цьому жодного конкурента на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у територіальних межах м. Івано-Франківська та прилеглих до нього населених пунктів, які відносяться до Івано-Франківської міської ради, де розташовані житлові будинки разом з закріпленими за ними прибудинковими територіями, які знаходяться в управлінні та обслуговуванні КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія";

визнано дії КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" щодо надання для встановлення Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради та застосування з 02 квітня 2015 по 31 березня 2016 скоригованих тарифів на послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації для мешканців будинків, зазначених в рішенні виконкому від 27.03.2015 №169, в той час як для мешканців усіх інших будинків механізм корегування тарифів не застосовувався, порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 та п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, шляхом застосування різних цін до рівнозначних угод із покупцями без об'єктивно виправданих на те причин;

за вчинене порушення накладено на Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" штраф у розмірі 24 814,00грн;

зобов'язано Комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" у двохмісячний термін здійснити перерахунок зайво нарахованих коштів за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації для мешканців будинків, зазначених в рішенні виконкому від 27 березня 2015 № 169 за період з 02 квітня 2015 по 31 березня 2016 про що повідомити територіальне відділення.

КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" не погодившись із зазначеним рішенням адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржила його до суду.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.04. 2017 у справі № 909/201/17 у задоволенні позовних вимог КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" відмовлено.

Дане рішення було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017.

Рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016 було також перевірено та залишено без змін Антимонопольним комітетом України, про що ухвалено відповідне рішення від 05.04.2018 № 149-р.

31.05.2018 КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" звернулось до Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою про перегляд рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016, зазначивши, що згадане рішення було прийнято на підставі недостовірної інформації, оскільки вважає, що при прийнятті такого рішення відповідач не досліджував та не аналізував рішення Івано-Франківської міської ради від 25.04.2013 № 1043-35.

19.06.2018 відповідач надіслав позивачу листа № 59-02/627 за підписом голови Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому повідомив позивачу, що зазначені останнім у заяві від 31.05.2018 обставини не відповідають дійсності, оскільки правомірність прийняття оспорюваного рішення була перевірена в судовому порядку в межах справи № 909/201/17, а також Антимонопольним комітетом України.

Вважаючи, що відповідач своєю відмовою у перегляді рішення 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016 порушив його права не дотримавшись процедури, визначеної Законом України "Про захист економічної конкуренції" та Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, звернувся до суду з даним позовом, оскільки за результатами перегляду органи Антимонопольного комітету України можуть приймати наступні рішення: про залишення заяви про перегляд без руху, без розгляду, а по суті перегляду - залишити рішення без змін, змінити рішення, скасувати рішення або прийняти нове рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України, що передбачено у ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявам і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, тощо.

За результатами розгляду справ про порушення економічної конкуренції та про недобросовісну конкуренцію Комітет може прийняти рішення по суті (статті 28, 31, 48, 52, 53 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Разом з тим, розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про недобросовісну конкуренцію у певних випадках підлягає закриттю без прийняття рішення по суті (наприклад, статті 32, 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ч. 3 ст. 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Положення Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачають, що рішення органів Комітету можуть бути переглянуті ними за заявами осіб чи з власної ініціативи у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з абз. 1 п. 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, заява особи про перегляд рішення (далі - заява про перегляд), прийнятого адміністративною колегією територіального відділення комітету, подається до відповідного відділення. Заява про перегляд рішень інших органів комітету подається до комітету.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

У ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Так, вбачаючи підстави для повторного перегляду по суті рішення адміністративної колегії Івано-Франківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про його перегляд та не погоджується із формою отриманої відмови, оскільки вважає, що відповідач порушив визначену законом процедуру такого перегляду.

Натомість, такі твердження позивача спростовуються матеріалами справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; якщо рішення було прийнято на підставі недостовірної інформації, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення; невиконання учасниками узгоджених дій, концентрації вимог і зобов'язань, якими було обумовлене рішення органів Антимонопольного комітету України щодо узгоджених дій, концентрації відповідно до частини другої статті 31 цього Закону; якщо обставини, на підставі яких було прийняте рішення про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб'єктів господарювання, вже не існують; наявності інших підстав, передбачених законами України.

Відповідно до п. 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, заява про перегляд подається в письмовій формі й повинна містити вимоги заявника, у тому числі очікувані ним рішення за результатами перегляду, які передбачені ч. 3 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначення підстав для перегляду рішення, передбачених ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та відповідних доказів на їх підтвердження.

Згідно з п. 48 Правил, у разі коли заяву про перегляд подано без додержання вимог, установлених в п. 47 цих Правил, державний уповноважений, голова територіального відділення Комітету залишають її без руху, про що письмово повідомляють заявника і надають йому строк для усунення недоліків.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.01.2017 позивач звернувся до Антимонопольного комітету України із завою про перевірку рішення від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016. Згодом, розгляд такої заяви був зупинений до вирішення господарським судом справи за позовом КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" про визнання недійсним цього ж рішення.

В свою чергу, Вищий господарський суд України постановою від 10.10.2017 у справі № 909/201/17 підтвердив правомірність винесення відповідачем рішення від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016.

Отже, рішення відповідача від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016 є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" - обов'язковим до виконання.

Окрім того, 05 квітня 2018 Антимонопольний комітет України в ході відповідної перевірки також не знайшов підстав для скасування рішення від 14.12.2016 № 41 у справі 27/ІІ-2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Питання справедливості розгляду не обов»язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.).

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Зокрема, у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Разом з тим, згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апелційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківськ області від 09.10.2018 у справі № 909/673/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" б/н від 24.10.2018 (вх № ЗАГС 01-05/894/18 від 02.11.2018) без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.01.2019.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.