ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019 Справа №914/2063/18

місто Львів

За позовом: дочірнього підприємства "Автомаз-Україна",
до відповідача:товариства з додатковою відповідальністю "Барком",
предмет позову: стягнення 323'546,93 грн.
Суддя ОСОБА_1
Секретар судового засідання ОСОБА_2
Представники сторін:
позивача:ОСОБА_3 довіреність від 30.08.2018,
відповідача:ОСОБА_4 довіреність від 11.12.2018.
Процедури.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Барком" про стягнення 323'546,93 грн. Ухвалою від 09.11.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 12.12.2018. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Відповідачу запропоновано заперечити проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, на що судом встановлено 5-денний строк. Проте відповідач не скористався таким правом та не заперечував проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення позовних вимог.

Позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, зокрема просив зменшити розмір позовних вимог на суму 60'270,00 грн., яка була розрахована в акті коригування ціни від 06.04.2018; наполягає на стягненні з відповідача 52'570,34 грн. основної заборгованості, 209'491,20 грн. пені, 467,88 грн. інфляційних втрат та 747,51 грн. 3% річних.

Суд звернув увагу позивача, що подана заява за своїм змістом не є заявою про зменшення позовних вимог, адже позивач по суті більше не вимагає стягнення окремої суми, яка входила до ціни позову. Тому подана позивачем заява є заявою про зміну предмету позову.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити підстави або предмет позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі. Однак позивач подав відповідну заяву після першого судового засідання у справі, чим пропустив установлений Господарським процесуальним кодексом України процесуальний строк.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, окрім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач обґрунтував пропущення строку для зменшення розміру позовних вимог тим, що він дізнався про нові обставини справи з відзиву на позов. Оскільки судом 12.12.2018 встановлено новий строк для подання позивачем відповіді на відзив, то позивач разом з відповіддю подав заяву про зменшення позовних вимог.

Суд вважав за необхідне поновити позивачу процесуальний строк для подання цієї заяви та прийняв її до розгляду, про що постановив ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання від 26.12.2018. Таким чином, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням поданої заяви, якою позивач просить стягнути з відповідача 52'570,34 грн. основного боргу, 209'491,20 грн. пені, 467,88 грн. інфляційних втрат та 747,51 грн. 3% річних.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору поставки №31/10/11/17 від 10.11.2017 не здійснив у повному обсязі оплати за отриманий товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 52'570,34 грн. Крім того, відповідачу нараховано 209'491,20 грн. пені, 467,88 грн. інфляційних втрат та 747,51 грн. 3% річних.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву:

1. Відповідач здійснив передоплату 30% вартості товару у розмірі 547'608,00 грн. 21-22 листопада 2017 року. З 23.11.2017 розпочав свій відлік строк поставки 75 робочих днів, який закінчився 13.03.2018. Впродовж грудня 2017 року січня 2018 року відповідач здійснював оплату непоставленого товару (17 платежів). Станом на 25.01.2018 відповідач сплатив позивачу 1'547'608,00 грн., що становить 85% вартості товару. Отже, позивач до здійснення поставки товару мав змогу користуватися додатковими грошовими коштами, які відповідач оплатив передчасно.

2. Зі сторони позивача відбулось прострочення поставки на 32 робочих дні. У зв'язку з простроченням, відповідач нарахував позивачу пеню в розмірі 52'570,34 грн., про що позивачу надіслано претензію. У претензії відповідач повідомив позивача, що кінцеву суму вартості товару відповідач сплатить з вирахуванням нарахованих штрафних санкцій за прострочення поставки товару. Таким чином, зобов'язання зі сплати зазначеної суми коштів є припиненим у зв'язку із зарахуванням зустрічних вимог.

3. Вимоги про нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від основного зобов'язання, тому не можуть бути задоволені. Окрім того, позивач неправильно розрахував суму пені.

Відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач підтвердив суму основної заборгованості відповідача у сумі 52'570,34 грн. та штрафних санкцій, зазначених у позовній заяві. Зазначив, що ним не було отримано заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та претензії відповідача.

Заперечення на відповідь.

Відповідач наполягає на відсутності підстав для задоволення позову, що відображено в запереченні на відповідь:

1. Факт ухилення позивача від прийняття поштових відправлень не може свідчити про те, що зарахування зустрічних грошових вимог не було проведено.

2. Позивачем не доведено факт настання строку для здійснення оплати за поставлений товар, адже матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження.

3. Позивач порушив пункт 4.2 Договору, поставивши товар не до складу покупця, а в село Ожидів Буського району Львівської області.

Фактичні обставини справи.

Між сторонами у справі укладено договір поставки №31/10/11/17 від 10.11.2017 (а.с. 15-18) (надалі Договір). Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Договору постачальник (позивач у справі) зобов'язується поставити і передати у власність покупцю (відповідач у справі) товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах цього Договору. Предметом постачання є ЗСК Ф-15.00.010-08 на базі автомобіля МАЗ 6312С3-525-010 у кількості 1 (однієї) одиниці, рік випуску 2017. Підтвердженням факту узгодження сторонами кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу Специфікації і є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору врегульовано ціну товару, а також порядок розрахунків. Так, ціна за одиницю товару складає 1'825'359,00 грн., в т.ч. ПДВ 20%, що є еквівалентом 68'700,00 доларів США згідно з курсом Міжбанку на 10.11.2017, 100 USD/2657,00 грн. на сайті (kurs.com.ua). У разі зміни курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість Договору буде переглянута. Сума Договору складає 1'825'359,00 грн. в т.ч. ПДВ 20%, що є еквівалентом 68'700,00 доларів США згідно з курсом Міжбанку на 10.11.2017, 100 USD/2657,00 грн. на сайті (kurs.com.ua). У разі зміни курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість Договору буде переглянута в бік збільшення остаточної вартості товару за Договором. Оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України шляхам перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника у наступному порядку:

- 30% вартості товару, а саме 547'607,70 грн., що є еквівалентом 20'610,00 доларів США згідно з курсом Міжбанку на 10.11.2017, 100 USD/2657,00 грн. на сайті (kurs.com.ua) до 22.11.2017. У разі збільшення курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість договору буде переглянута в бік збільшення остаточної вартості товару за Договором;

- 70% вартості товару, а саме 1'277'751,30 грн., що є еквівалентом 48'090,00 доларів США згідно з курсом Міжбанку на 10.11.2017, 100 USD/2657,00 грн. на сайті (kurs.com.ua) на протязі 5 робочих днів з дати отримання письмового повідомлення про прибуття товару на склад постачальника. У разі збільшення курсу долара США на Міжбанку відносно гривні більш ніж на 1% на момент оплати, вартість договору буде переглянута в бік збільшення остаточної вартості товару за Договором.

Додатком №1 до Договору (а.с. 19) сторони узгодили характеристику та комплектацію товару. Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №ЦБ9-000712 від 21.11.2017 (а.с. 20) на суму 1'825'359,00 грн.

Відповідач сплатив позивачу 1'772'788,66 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками (а.с. 23-42): 21.11.2017 250'000,00 грн. (а.с. 23); 22.11.2018 297'608,00 грн. (а.с. 24); 11.12.2017 50'000,00 грн. (а.с. 25); 12.12.2017 50'000,00 грн. (а.с. 26); 13.12.2017 50'000,00 грн. (а.с. 27); 15.12.2017 20'000,00 грн. (.с. 28); 19.12.2017 50'000,00 грн. (а.с. 29); 20.12.2017 35'000,00 грн. (а.с. 30); 21.12.2017 35'000,00 грн. (а.с. 31); 26.12.2017 50'000,00 грн. (а.с. 32); 03.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 33); 04.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 34); 05.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 35); 09.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 36); 10.01.2018 100'000,00 грн. (а.с. 37); 15.01.2018 110'000,00 грн. (а.с. 38); 16.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 39); 18.01.2018 150'000,00 грн. (а.с. 40); 25.01.2018 50'000,00 грн. (а.с. 41); 03.05.2018 225'180,66 грн. (а.с. 42).

Отже, до 22.11.2018 відповідачем сплачено 548'608,00 грн., що свідчить про дотримання ним вимог пункту 3.1 Договору.

Пунктами 4.1-4.4. визначено порядок та умови поставки. Зокрема, поставка товару здійснюється на підставі видаткової накладної. Поставка товару здійснюється на умовах СРТ (відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС - 2010"), місце поставки склад покупця (місто Львів, вулиця Героїв УПА, 80а), строк поставки 75 робочих днів, починаючи з моменту здійснення покупцем 30% передоплати. Моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар. Зобов'язання постачальника з поставки товару вважаються виконаними з моменту передачі товару покупцю за видатковою накладною на товар. Підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар розуміється як одержання покупцем одночасно з товаром його приналежностей і документів, що стосуються товару, і які підлягають передачі разом з товаром.

Оскільки 30% передоплати здійснено 22.11.2017, то встановлений строк (75 робочих днів), спливає 12.03.2018, а обов'язок з поставки є порушеним з 13.03.2018.

Наприкінці спливу строків поставки товару відповідач звернувся до позивача з листом від 02.03.2018 №352, яким просив підтвердити зобов'язання за договором та повідомити про строк поставки. Листом від 12.03.2018 №86 позивач повідомив відповідача про те, що поставка буде здійснена до 02.04.2018. Однак листом від 11.04.2018 позивач повідомив відповідача про труднощі, які виникли з поставкою товару, що вимагає додаткових часових рамок.

Позивач поставив відповідачу товар 27.04.2018, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ9-000030 від 27.04.2018 (а.с. 21). Отже, позивач прострочив поставку товару на 32 робочих дні.

Сторонами у справі визнається, що позивач не надсилав письмового повідомлення про прибуття товару на склад постачальника, як це передбачено пунктом 3.2 Договору. Однак відповідач визнав (а.с. 46), що таке повідомлення надійшло на електронну адресу покупця 27.04.2018, про що свідчить претензія №537 від 02.05.2018.

Підсумовуючи здійснені за Договором платежі, відповідач перерахував позивачу:

- 547'608,00 грн. передоплати (30% суми Договору) по 22.11.2017,

- 1'000'000,00 грн. оплати до здійснення позивачем поставки товару (27.04.2018),

- 225'180,66 грн. оплати після здійснення позивачем поставки товару (03.05.2018).

Відповідач надіслав позивачу претензію №537 від 02.05.2018 (а.с. 45-46), у якій повідомив про нарахування позивачу штрафних санкцій в розмірі 52'570,34 грн. у зв'язку з простроченням поставки товару понад 15 робочих днів. У претензії зазначено про сплату відповідачем 70% вартості товару за вирахуванням нарахованих штрафних санкцій, що становить 1'225'180,96 грн.

Разом із претензією, відповідач 02.05.2018 надіслав позивачу заяву про зарахування зустрічного зобов'язання на суму 52'570,34 грн. (а.с. 56-57). Надіслання претензії та заяви про зарахування зустрічного зобов'язання позивачу підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 58). Як вбачається з інформації, розміщеної на сайті публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (ідентифікатор поштового відправлення 909), відповідне поштове відправлення не було вручене позивачу та повернуте за зворотною адресою за закінченням строку зберігання (а.с. 59).

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стосовно виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати вартості товару.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що друга частина платежу в розмірі 70% вартості товару, а саме 1'277'751,30 грн., що є еквівалентом 48'090,00 доларів США згідно з курсом Міжбанку на 10.11.2017, 100 USD/2657,00 грн. на сайті (kurs.com.ua) повинна бути сплачена протягом 5 робочих днів з дати отримання письмового повідомлення про прибуття товару на склад постачальника.

Станом на час поставки товару 27.04.2018, відповідачем сплачено 1'547'608,00 грн., тобто 1'000'000,00 грн. було сплачено достроково. Судом установлено, що відповідач отримав повідомлення про прибуття товару на склад продавця засобами електронного зв'язку у цей же день 27.04.2018. З огляду на зазначене суд робить висновок, що у відповідача виник обов'язок з оплати решти вартості товару (277'751,00 грн.) після цієї дати впродовж 5 робочих днів.

Частина цієї суми (225'180,66 грн.) була сплачена грошовими коштами 03.05.2018 з дотриманням установленого строку. Між сторонами по суті виник спір стосовно решти вартості товару в сумі 52'570,34 грн.

Щодо зарахування зустрічних вимог.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Тобто зарахування здійснюється за наявності таких умов:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) вимоги мають бути однорідними. Грошові вимоги є однорідними вимогами;

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже за правовою природою вчинення зарахування це односторонній правочин, який оформляється заявою однієї зі сторін. Суд звертає увагу позивача, що якщо він не погоджується з проведенням такого зарахування, він вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Пунктами 7.1 та 7.2 Договору встановлено, що за невиконання чи несвоєчасне виконання своїх зобов'язань винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України та умов цього Договору. У випадку порушення строків оплати або поставки товару більш ніж на 15 робочих днів, встановлених умовами цього Договору, винна сторона зобов'язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми Договору за кожний робочий день такого порушення.

В матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем зустрічного зарахування вимог. Матеріалами справи підтверджено прострочення позивачем поставки товару. Таким чином, зобов'язання за Договором було припинене зарахуванням зустрічних вимог.

При цьому необхідно зазначити, що заява про зарахування зустрічних позовних вимог була скерована на адресу позивача в межах строку, передбаченого пунктом 3.2 Договору, а тому грошове зобов'язання відповідача про сплату 52'570,34 грн. було припинено своєчасно. Та обставина, що позивач не отримав зазначеного повідомлення, не спростовує зазначеної обставини, адже

1) відповідна заява була скерована за належною адресою;

2) неотримання повідомлення залежить винятково від бездіяльності самого позивача (інших доказів суду не представлено);

3) відповідач не може зазнавати негативних наслідків від того, що позивач не отримав заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, суд робить висновок про те, що вимоги позивача про стягнення 52'570,34 грн. основного боргу є необґрунтованими, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Стосовно вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Оскільки судом не встановлено порушення відповідачем грошових зобов'язань, не підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення 209'491,20 грн. пені, 467,88 грн. інфляційних втрат та 747,51 грн. 3% річних.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд робить висновок про те, що позивачем не доведено обґрунтованості позову, відповідачем спростовано позовні вимоги, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 126, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.01.2019.

Суддя Рим Т.Я.