ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" січня 2019 р. Справа № 911/2906/13

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву позивача (стягувача) - ОСОБА_1 про встановлення процесуальних строків пред'явлення наказів (дублікатів) до виконання та надання оригіналу наказу (ухвали від 20.01.2015 р.)

у справі № 911/2906/13

за позовом ОСОБА_1, м. Ірпінь

до Публічного акціонерного товариства „Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство", м. Ірпінь

про зобов'язання надати інформацію

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду Київської області від 03.12.2013 р. у справі № 911/2906/13 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство" про зобов'язання надати інформацію позов задоволено частково і вирішено зобов'язати ПАТ „Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство" надати ОСОБА_1 документи згідно переліку та присуджено до стягнення з ПАТ „Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство" на користь ОСОБА_1 судові витрати 1 147, 00 грн судового збору.

23.01.2014 р. на виконання вказаного рішення судом було видано відповідні накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 р. рішення господарського суду Київської області від 03.12.2013 р. у справі № 911/2906/13 скасовано частково в частині відмови у задоволенні позову і позовні вимоги задоволено повністю.

06.06.2014 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2014 р. судом було видано відповідний наказ.

07.10.2014 р. Київським апеляційним господарським судом прийнято додаткову постанову у даній справі.

02.12.2014 р. на виконання додаткової постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 р. судом було видано відповідний наказ.

Додатковим рішенням господарського суду Київської області від 15.12.2014 р. р. у справі № 911/2906/13 присуджено до стягнення з ПАТ „Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15, 00 грн за надання копії технічного запису судового засідання від 23.10.2013 р., судовий збір у розмірі 30, 00 грн за надання копії технічного запису судових засідань від 20.11.2013 р. та 26.11.2013 р. відповідно, судовий збір у розмірі 15, 00 грн за надання копії технічного запису судового засідання.

26.12.2014 р. на виконання вказаного додаткового рішення судом було видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. внесено відповідні доповнення (корегування) в наказ господарського суду Київської області від 23.01.2014 р., наказ господарського суду Київської області від 06.06.2014 р.

26.01.2015 р. на виконання додаткової постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 р., з урахуванням ухвал Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2014 р. та 05.11.2014 р., судом було видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.11.2018 р. заяву № б/н від 01.11.2018 р. ОСОБА_1 про видачу дублікатів наказів від 23.01.2014 р., від 06.06.2014 р. та від 26.01.2015 р. у справі № 911/2906/13 задоволено; видано дублікати наказів від 23.01.2014 р., від 06.06.2014 р. та від 26.01.2015 р. у справі № 911/2906/13.

18.12.2018 р. до канцелярії суду від позивача (стягувача) надійшла заява б/н від 13.12.2018 р., що стосується встановлення процесуальних строків для пред'явлення наказів (дублікатів) в виконавчу службу, надання оригінала наказу (ухвали від 20.01.2015 р.) по справі № 911/2906/13, у якій він просить суд прийняти рішення, яким перебіг процесуальних строків, згідно з якими стягувач може пред'явити накази (дублікати) в виконавчу службу (з урахуванням наказу у вигляді ухвали від 20.01.2015 р., яку (оригінал) виконавча служба зобов'язана повернути, рахувати три роки з моменту винесення судового рішення від 15.11.2018 р.; зобов'язати виконавчу службу негайно (з моменту винесення судового рішення) повернути оригінал наказу у вигляді ухвали від 20.01.2015 р. стягувачу, зобов'язавши при цьому, в якості судового контролю, зобов'язати виконавчу службу надати звіт про повернення стягувачу оригінала виконавчого документа.

Розглянувши заяву позивача (стягувача) про встановлення процесуальних строків пред'явлення наказів (дублікатів) до виконання та надання оригіналу наказу (ухвали від 20.01.2015 р.), дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява є такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до п. 19.4. Перехідних положень цього ж кодексу у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Пунктом 6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського процесуального кодексу України та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що дублікат наказу видається судом у точній відповідності до його втраченого оригіналу, і у суду відсутні правові підстави для внесення будь-яких змін до дублікату наказу, у тому числі до строку пред'явлення наказу до виконання, а також при видачі дублікату наказу у суду відсутні правові підстави для встановлення нового строку пред'явлення наказу до виконання, крім випадку, передбаченого положеннями ст. 329 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд вважає за необхідне роз?яснити позивачу (стягувачу) положення частин 4, 5 ст. 12 Закону України „Про виконавче провадження", згідно з якими строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред'явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

5. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто, що стосується даного питання, то суд вважає за необхідне зазначити, що час перебування виконавчого документа на виконанні з моменту його пред'явлення до моменту його повернення не враховується. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Що стосується вимоги позивача (стягувача) у його заяві про зобов'язання виконавчої служби вчинити певні дії, а саме негайно (з моменту винесення судового рішення) повернути оригінал наказу у вигляді ухвали від 20.01.2015 р. стягувачу, зобов'язавши при цьому, в якості судового контролю, зобов'язати виконавчу службу надати звіт про повернення стягувачу оригінала виконавчого документа, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 цього ж кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

2. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

3. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського процесуального кодексу України та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що зобов?язання державного виконавця чи іншої посадової особи вчинити певні дії у виконавчому провадженні при реалізації судом контролю за виконанням судових рішень є можливим лише за ухвалою суду за наслідками розгляду відповідної скарги сторони виконавчого провадження у відповідності до положень Розділу 6 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що у суду відсутні правові підстави для внесення будь-яких змін до дублікату наказу, у тому числі до строку пред'явлення наказу до виконання, а також при видачі дублікату наказу у суду відсутні правові підстави для встановлення нового строку пред?явлення наказу до виконання, а також у суду відсутні правові підстави для зобов?язання державного виконавця чи іншої посадової особи вчинити певні дії у виконавчому провадженні при розгляді даної заяви, а тому суд дійшов висновку про залишення заяви позивача (стягувача) про встановлення процесуальних строків пред'явлення наказів (дублікатів) до виконання та надання оригіналу наказу (ухвали від 20.01.2015 р.) без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 233-235, 240, 339-343, п. 19.4. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н від 13.12.2018 р. (вх. № 34700/18 від 18.12.2018 р.) ОСОБА_1 про встановлення процесуальних строків пред'явлення наказів (дублікатів) до виконання та надання оригіналу наказу (ухвали від 20.01.2015 р.) у справі № 911/2906/13.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца