ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/954/18
Південно-з апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018

суддя - Остапенко Т.А.

у справі № 923/954/18

за заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»

до Фізичної особи - підприємця Пауль Сергія Олексндровича

про видачу судового наказу про стягнення 14 206,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 відмовлено Акціонерному товариству «Херсонська теплоелектроцентраль» у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пауля Сергія Олександровича 1053,00 грн. - пені за договором № 6 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.01.2013 року

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції прийшов о висновку про необхідність розгляду вимог про стягнення пені окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів тощо.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 по справі №923/954/18 про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Пауля Сергія Олександровича на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» 1053,00 грн. - пені за договором № 6 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.01.2013 та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, зобов'язавши Господарський суд Херсонської області видати судовий наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пауля Сергія Олександровича на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» 1053,00 грн. - пені за договором №6 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.01.2013.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, статей 147, 148 ГПК України, ст. 625 ЦК України та 230 ГК України.

Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що вимога в частині стягнення пені є оспорюваною, або такою, що не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, спростовуються нормою процесуального права, зокрема статтею 148 ГПК України, оскільки така норма не містить будь-яких виключень в частині стягнення пені.

Крім того, п. 12 Договору прямо передбачено можливість нарахування заявником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що спростовує висновки Господарського суду Херсонської області про те, що така заборгованість має позадоговірний характер.

Таким чином, у зв'язку із невірним застосуванням норми процесуального права в частині визначення вимоги, що підлягає розгляду в порядку наказного провадження суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення пені, що призволу до винесення незаконної ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 923/954/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018.

Запропоновано Фізичній особі - підприємцю Пауль Сергію Олександровичу, протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншій стороні у справі в порядку частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Однак у встановлений судом строк жодних додаткових пояснень чи відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 призначено справу № 923/954/18 до розгляду на 09.01.2019 о 12:00 год.

В судове засідання 09.01.2018 представники сторін не з'явились.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

07.11.2018 до суду надійшла заява Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пауля Сергія Олександровича заборгованості за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за договором № 6 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.01.2013, за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року, у розмірі 14206,82 грн., з яких: 12806,29 грн. - основний борг, 142,08 грн. - інфляційні втрати, 205,45 грн. - 3 % річних, 1053,00 грн. - пеня.

Як на підставу заяви заявник посилається на те, що ФОП Пауль С.О. систематично порушував договірні зобов'язання за Договором №6 від 01.01.2013 в частині своєчасної оплати за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з часиною першою статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Вимоги в частині стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на договорі.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що оскільки стягнення пені є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Таким чином, оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача 1053,00 грн. - пеня, хоча і має грошове вираження, але за своїм змістом є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, а не грошовою заборгованістю за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 6 від 01.01.2013, тому не може бути розглянута в межах наказного провадження.

Вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що вимога про стягнення пені у сумі 1053,00 грн. є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, та сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в зв'язку з чим може бути виданий судовий наказ.

Відповідно до частини 2 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. При цьому суд апеляційної інстанції роз'яснює, що заявник не позбавлений права звернутися з тими самими вимогами до суду за правилами позовного провадження.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду винесено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.270, 271, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 у справі № 923/954/18 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль».

Постанова в порядку статті 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно статті 284 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.01.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко