РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2019Справа № 910/8244/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»

про стягнення 123 636,80 грн. заборгованості по сплаті страхового відшкодування, 989,09 грн. інфляційних втрат, 927,27 грн. пені та 726,00 грн. 3% річних

представники сторін:

від позивача Скарбарчук О.Г. адвокат

від відповідача Полинь А.С. адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (далі - відповідач) про стягнення за договором добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 заборгованості по сплаті страхового відшкодування в сумі 123 636,80 грн., 989,09 грн. інфляційних втрат, 927,27 грн. пені та 726,00 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку виплатити страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 внаслідок настання страхового випадку, а саме викрадення застрахованого майна позивача - автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що сума страхового відшкодування повинна була складати 1 400 000,00 грн., оскільки саме в такому розмірі сторонами в договорі була визначена страхова сума. Проте, відповідач, у порушення умов вказаного договору добровільного страхування, визначив суму страхового відшкодування в розмірі 1 276 363,23 грн., у зв'язку з чим позивачу було виплачено страхове відшкодування у меншому розмірі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/8244/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/8244/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.07.2018.

19.07.2018 відділом автоматизованого діловодства суду був зареєстрований поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що умовами укладеного сторонами договору добровільного страхування передбачений обов'язок відповідача, як страховика, виплатити позивачу, як страхувальнику, страхове відшкодування в межах страхової суми (яка складала 1 400 000,00 грн.) в розмірі дійсної (ринкової) вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку. Оскільки застрахований транспортний засіб 2012 року випуску та перебував у використанні, відповідач вказував на те, що його дійсна (ринкова) вартість не може бути рівною страховій сумі. За розрахунком відповідача дійсна вартість застрахованого транспортного засобу склала 1 276 363,23 грн. Тому відрахувавши передбачену умовами договору добровільного страхування франшизу в розмірі 70 000,00 грн., відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 1 206 363,23 грн. Враховуючи викладене, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та просить суд у задоволенні позову відмовити.

23.07.2018 відділом автоматизованого діловодства суду було зареєстроване подане відповідачем клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості застрахованого майна без його огляду особисто експертом. У вказаному клопотанні відповідач просив суд поставити на вирішення експерта таке питання: яка ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з врахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання від 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км?

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2018 розгляд справи № 910/8244/18 вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.07.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2018 призначено по справі № 910/8244/18 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставлено наступне питання: Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км? Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, покладено на відповідача - ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА". Провадження у справі зупинено до закінчення судової експертизи та отримання висновку.

12.10.2018 до господарського суду міста Києва надійшли висновок експерта № 18480/18-54 від 11.10.2018 разом з матеріалами справи № 910/8244/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.10.2018 поновлено провадження у справі № 910/8244/18, підготовче засідання призначено на 15.11.2018.

14.11.2018 відділом автоматизованого діловодства суду було зареєстроване подане позивачем клопотання про виклик в судове засідання судового експерта.

У судовому засіданні 15.11.2018 судом відхилено клопотання позивача про виклик експерта, задоволено клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів з ініціативи суду, оголошено перерву до 06.12.2018, вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 06.12.2018 представник позивача вдруге подав клопотання про виклик експерта у судове засідання з питань роз'яснення складеного ним висновку № 1840/18-54 від 11.10.2018, а саме з приводу наступних питань: чи можна розуміти його висновок, як такий, що не може дати відповідь на питання про те, яка саме ринкова (дійсна) вартість автомобіля? якщо середня вартість автомобіля 1165734,16 грн., то яка можлива його максимальна вартість?

Розглянувши клопотання позивача про виклик судового експерта, суд відмовив у задоволенні останньго. При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 98 ГПК України)

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку (ч. 3 ст. 98 ГПК України).

У клопотанні позивач не надає обґрунтування, щодо яких саме обставин має надати пояснення експерт, що саме з висновку експерта викликає у нього сумніви.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про виклику судового експерта.

06.12.2018 у підготовчому засіданні судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.01.2019, вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

08.01.2018 через відділ автоматизованого діловодства суду було зареєстровано подані позивачем пояснення по справі, в яких позивач навів власні доводи та аргументи щодо встановлення ринкової вартості застрахованого автомобіля на день настання страхового випадку та невідповідності його дійсної вартості, зазначеної у договорі добровільного страхування, заставній вартості, вказаній у договорів застави цього транспортного засобу.

У судовому засіданні 08.01.2019 позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 08.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

22.03.2017 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» (позивач, страховик за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» (відповідач, страхувальник за договором) був укладений договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827, (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Додатковою угодою № 1 від 23.03.2017 до договору сторонами були внесені зміни до Основної частини договору, додатковою угодою № 2 від 28.07.2017 внесені зміни до умов договору щодо вигодонабувача, ним вказано публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» у порівнянні з попередніми положеннями договору, де в графі «Вигодонабувач» було зазначено страхувальника.

Згідно з п. 1.9.3 договору встановлено, що загальна страхова сума по транспортному засобу та додатковому обладнанню складає 1 400 000,00 грн.

Пунктом 1.5 договору обумовлено страхові ризики, а саме: ДТП, пожежа, стихійні явища, ПДТО, падіння предметів, протиправне позбавлення транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.15 договору, загальний термін його дії становить з 26.03.2017 по 25.03.2018.

Договір складається з Основної частини та Загальної частини. Заява на страхування та Акт огляду транспортного засобу є невід'ємною частиною договору (п. 1.19 договору).

З наданих матеріалів та пояснень позивача, які відповідачем не заперечуються, судом встановлено, що 25.09.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку по договору добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 - викрадення застрахованого транспортного засобу, що сталось 24.09.2017 у місті Житомирі по вул. Київська, 13.

Вказану подію відповідачем було визнано страховим випадком, визначено належну до виплати суму страхового відшкодування - 1 206 363,23 грн. на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження ринкової вартості КТЗ № 423/17 від 30.12.2017 на суму 1 276 363,23 грн. дійсної ринкової вартості автомобіля, за вирахуванням 5% безумовної франшизи по договору від 1 400 000,00 грн. страхової суми.

Відповідач, на виконання умов договору, 05.04.2018 перерахував страхове відшкодування у визначеному розмірі - 1 206 363,23 грн.

Позивач претензією № 12/04/01 від 12.04.2018 висловив відповідачу свою незгоду щодо суми страхового відшкодування, вважаючи, що обґрунтованим є розмір 1 330 000,00 грн. страхової виплати, враховуючи 1 400 000,00 грн. дійсної вартості транспортного засобу, зазначеної у договорі, за мінусом 5% безумовної франшизи.

Відповідач листом за вих. № 3091 від 19.04.2018 надав відповідь на претензію свого страхувальника, зазначивши, що вказані вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки за умовами договору виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 123 636,80 грн. відшкодування, що за його розрахунками, залишилась невиплаченою по договору у встановлений строк та виходячи з розміру 1 400 000,00 грн. страхової виплати за мінусом 5% безумовної франшизи та суми 1 206 363,23 грн. вже виплаченого страховиком відшкодування.

Також посилаючись на прострочення виконання зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 927,27 грн. пені, 762,00 грн. 3% річних, 989,09 грн. інфляційного збільшення за період з 06.04.2018 по 20.06.2018, а також покласти на відповідача 8000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Тобто, спір у справі між сторонами виник щодо наявності чи відсутності підстав для здійснення доплати заявленого розміру 123 636,80 грн. відшкодування та покладення на відповідача відповідальності щодо невиконання цього зобов'язання у визначений строк.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Укладений між сторонами договір «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827 від 22.03.2017 за своєю правовою природою є договором добровільного страхування.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок визначено як подію, передбачену договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, юридична особа-страхувальник при укладенні із суб'єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов'язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вже зазначалось судом, 24.09.2017 сталась страхова подія по договору - незаконне заволодіння транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, майновий інтерес щодо володіння яким було застраховано позивачем у відповідача за договором добровільного страхування № 10103182 від 22.03.2017. Вказана подія визнана страховиком страховим випадком і за результатом встановлення факту страхового випадку та визначення розміру збитків, 05.04.2018 виплачено страхове відшкодування у сумі 1 206 363,23 грн.

Судом досліджено умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827 від 22.03.2017 та встановлено, що сторонами при укладенні договору було передбачено страхову суму 1 400 000,00 грн., страхові ризики, у т.ч. протиправне позбавлення транспортного засобу, безумовну франшизу при протиправному позбавлені транспортного засобу - 5%.

Згідно з п. 10 договору, виплата страхового відшкодування проводиться після встановлення страховиком факту страхового випадку, підтвердження цього факту компетентними органами і визначення розмірів збитків, підтверджених відповідними документами та прийняття рішення страховиком про виплату, відмову чи відстрочку у виплаті страхового відшкодування.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру дійсної прямої шкоди заподіяної застрахованому транспортному засобу на дату настання страхового випадку та дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку (п. 10.7 договору).

Відповідно до п. 10.13 договору, виплата страхового відшкодування у випадку протиправного позбавлення транспортного засобу, проводиться у межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку, при цьому, страховик сплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів після отримання ним документів, передбачених п.8.10 та п.9 Загальної частини договору, а також постанови прокурора або слідчого про закриття кримінального провадження або вироку суду, що набрав законної сили, але не раніше 2 місяців та не пізніше 6 місяців з дня початку досудового розслідування, за вирахуванням франшизи.

Згідно з положеннями п. 9 Загальної частини договору, до переліку документів, які підтверджують настання страхового випадку, який не є вичерпним, належить висновок експерта та/або звіт (акт) оцінювача про розмір збитку.

Докази проведення позивачем, як страхувальником, власного автотоварознавчого дослідження, надання його результатів разом з пакетом документів відповідно до розділу 9 Загальної частини договору страховику, у матеріалах справи відсутні.

За умовами п. 11.1 договору, визначення розміру страхового відшкодування може проводитись страховиком на підставі акту, звіту, висновку експертної оцінки.

З пояснень сторін та наданих матеріалів вбачається, що при виплаті страхового відшкодування по страховому випадку за договором 24.09.2017 у розмірі 1 206 363,23 грн. страховик керувався розміром ймовірної дійсної вартості транспортного засобу відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження визначення ймовірної ринкової вартості КТЗ № 423/17, складеного судовим експертом Вербовим В.В. 30.12.2017.

Відповідно до Висновку № 423/17 від 30.12.2017, дійсну вартість автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, встановити неможливо, оскільки огляд автомобіля не проводився, але виходячи з наданих документів, ймовірна вартість автомобіля при пробігу станом на 24.03.2017 - 153,565 тис. км., в цінах на дату викрадення 24.09.2017 року становить 1 276 363,23 грн.

Натомість, позивач не погоджується з вказаним висновком, ставить його результати під сумнів, вважає його таким, що складений з численними порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки, відповідно до положень п. 5.1 розділу V Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092), визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

За розрахунками позивача, у зв'язку з неможливістю встановлення дійсної (ринкової) вартості КТЗ шляхом його експертної оцінки, при визначенні розміру страхового відшкодування, застосуванню підлягає загальна страхова сума, визначена у договорі у розмірі 1 400 000,00 грн., і з урахування 1 276 363,23 грн. здійсненої виплати, таким чином, невиплаченою є сума 123 636,80 грн. відшкодування.

Виходячи з умов п. 10.13 договору, на відповідача покладено обов'язок виплатити страхове відшкодування за страховою подією 24.03.2017 у межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку з урахування франшизи.

Оскільки сторони не дійшли однозначного висновку щодо розміру дійсної вартості викраденого транспортного засобу і у зв'язку з цим їх розрахунки щодо суми страхового відшкодування за договором є різними, судом, з метою встановлення дійсної (ринкової) вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку, ухвалою від 24.07.2018 призначено по справі № 910/8244/18 судову експертизу, на вирішення експерта поставлено питання: яка ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км?

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 98 ГПК України).

За результатами проведення експертизи, судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Матвеївим В.В. надано висновок експертизи № 18480/18-54 від 11.10.2018.

Відповідно до змісту висновку експертизи № 18480/18-54 від 11.10.2018, оскільки об'єкт дослідження було викрадено, а зазначена дата оцінки передує даті проведення експертизи, тому згідно п. 4.14 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.1998 № 53/5, поставлене експерту питання вирішувалось наступним чином: Яка середня ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км?

Висновком судового експерта встановлено, що середня вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км, складала 1 165 734,16 грн.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем по договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827 від 22.03.2017 було здійснено виплату 1 206 363,23 грн., що позивачем не заперечується, а за результатом судової експертизи ринкова вартість автомобіля становила 1 165 734,16 грн., тобто меншу суму, ніж визначено страховиком, і виходячи з цієї суми страхове відшкодування з урахування франшизи складає меншу суму, ніж отримав позивач 05.04.2018, підстави для здійснення доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі відсутні.

Заперечення позивача, викладені у письмових поясненнях, поданих до суду 08.01.2018, про те, що висновок судового експерта № 18480/18-54 від 11.10.2018 не є належним доказом у справі, оскільки ним визначено не дійсну ринкову вартість автомобіля станом на дату викрадення - настання страхового випадку по договору, а лише встановлено середню ринкову вартість, не беруться судом до уваги, оскільки можливість встановлення лише середньої ринкової вартості автомобіля в цінах на дату викрадення 24.09.2017 пояснюється фактичною відсутністю об'єкта дослідження у зв'язку з його викраденням та неможливістю його огляду безпосередньо експертом, що відповідає методології проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Крім того, позивач був не позбавлений можливості провести власне автотоварознавче дослідження та надати його суду в обґрунтування своєї позиції, що ним здійснено не було.

Інші доводи позивача, наведені у його позовній заяві, суд також відхиляє, оскільки вони не доводять наявності порушення (невизнання або оспорювання) його прав (інтересів) зі сторони відповідача, за захистом яких позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У даному випадку проведення позивачем розрахунку страхового відшкодування з урахуванням максимальної суми страхової виплати не відповідає встановленому сторонами порядку здійснення розрахунку страхового відшкодування, передбаченого договором, зокрема п. 10.13 договору та балансу інтересів обох сторін.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження наявності підстав для покладення на відповідача обов'язку здійснити виплату заявленого до стягнення 123 636,80 грн. відшкодування у зв'язку з настанням страхової події 24.09.2017 по договору добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017, порушення відповідачем його прав та інтересів невиконанням зобов'язання по договору .

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо виплати спірного страхового відшкодування 05.04.2018 здійснив у повному обсязі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 123 636,80 грн. заборгованість по сплаті страхового відшкодування у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав.

Оскільки судом основна вимога про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми 123 636,80 грн. заборгованість по сплаті страхового відшкодування не задовольняється, нараховані позивачем на вказану суму 989,09 грн. інфляційних втрат, 927,27 грн. пені та 726,00 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, які є похідними вимогами від основної, задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

При зверненні з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1894,72 грн., який відповідно до вимог 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, покладається судом на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягає. Враховуючи відмову в позову, відсутні правові підстави також для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2018 витрати, пов'язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду справи покладено на відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА».

Відповідно до акту судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 18480/18-54 від 11.10.2018, вартість проведення автотоварознавчої експертизи, результати якої оформлені Висновком експерта № 18480/18-54 від 11.10.2018, склала 1544,40 грн., наперед платником (замовником) - ПАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» сплачено 1544,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи належними та допустимими доказами підтверджено понесений відповідачем розмір судових витрат, пов'язаних з проведенням експертизи у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати покладаються на позивача та підлягають стягненню на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» відмовити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» (35600, Рівненська область, м. Дубно, вул. Семидубська, буд.89, ідентифікаційний код 36714492) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 65, ідентифікаційний код 19243047) 1 544,00 грн. (одну тисячу п'ятсот сорок чотири грн. 00 коп.) витрат на проведенням судової експертизи.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2019.

Суддя О.Г.Удалова