ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Справа № 902/653/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

Суддя Олексюк Г.Є.,

Суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивачів: не з"явилися

відповідача: Січевлюк-Врубельський Т.С. адвокат

третіх осіб не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі № 902/653/18 (суддя Нешик О.С. у м.Вінниця, повний текст складено 29.11.2018)

за позовом ОСОБА_3, м.Бар Барського району Вінницької області

ОСОБА_4, м.Бар Барського району Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", с.Заможне Барського району Вінницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2)

про визнання недійсним рішень загальних зборів учасників

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до господарського суду Вінницької області подано позов про визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", що оформлено протоколом від 02.09.2018. Разом з позовною заявою позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом заборони всім суб'єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни керівника.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі №902/653/18 заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 08.10.2018 про забезпечення позову задоволено. Заборонено всім суб'єктам реєстраційних дій проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" (код 34244277; вул.Кармелюка, буд. 65А, с.Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007), спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" ОСОБА_6.

Дана ухвала мотивована тим, що предметом спору у даній справі є вирішення питання стосовно законності ухвалення рішення про обрання директором підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" ОСОБА_6 При цьому, на думку позивачів, підставою для визнання недійсним зазначеного рішення є порушення вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення учасників (позивачів) можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав останніх оспорюваним рішенням. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому метою його застосування є запобігання утруднення виконання рішення суду у даній справі (в разі задоволення позову) та уникнення породження нових спорів на майбутнє.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в заяві про забезпечення позову.

Вважає, що заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Забезпеченням позову блокується одне із рішень зборів учасників товариства щодо реєстрації зміни керівництва ТОВ «Компанія-К», а інші залишаються незмінними, зокрема, це - відкликати ОСОБА_7 з посади директора та обрання (призначення) директором ОСОБА_6. Отже, на думку скаржника заходи забезпечення позову порушують права інших учасників товариства, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 27.11.18 р. у справі № 902/653/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на 16 січня 2019 року.

14.01.2019 на адресу суду надійшла заява представника третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8 від 08.01.2019 про участь у судовому засіданні 16.01.2016 в режимі відеоконференції. Просить суд доручити проведення судового засідання в режимі відеоконференції господарському суду Вінницької області(21018, м.Вінниця, вул.Пирогова, 29).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відмовлено представнику третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_2 - адвокату ОСОБА_8 у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні призначеному на 16.01.2019 о 12:30 год. у справі №902/653/18 в режимі відеоконференції між Північно-західним апеляційним господарським судом та господарським судом Вінницької області, з підстав, що відповідно до даних, які оприлюднені на сайті "Бронювання систем відеоконференцзв'язку", зал господарського суду Вінницької області, облаштований для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, 16.01.2019 з 12:00 по 13:00 год. включно вже заброньований саме господарським судом Вінницької області для проведення інших судових засідань в режимі відеоконференції.

Адвокат ТОВ "Компанія-К" в судовому засіданні 16.01.2019 заперечив вимоги викладені в апеляційній скарзі та надав відповідні пояснення. Просив суд, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі № 902/653/18 без змін.

В судове засідання 16.01.2019 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно, ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Колегія суддів не вбачає застосування підстав передбачених ч. 2 ст. 202 ГПК України для відкладення розгляду справи, оскільки матерілами оскарження ухвали встановлено, що представником третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_8 подана заява про участь у судовому засіданні в режимі відеокнференції(а.м.о.у - 100), що підтверджує обізнаність третіх осіб про судове засідання у справі №902/653/18, яке мало відбутись 16.01.2019 о 12:30 год., будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або інших причин неявки, які б судом визнано поважними, треті особи суд не надавали. Технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції також не виникло, оскільки представнику третіх осіб адвокату ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви про участь у судовомоу засідані з підстав зайнятістю зала господарського суду Вінницької області облаштованого для здійснення відеоконференцій, згідно даних, які оприлюднені на сайті "Бронювання систем відеоконференцзв'язку"

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

У відповідності до п.1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищенаведене та докази наявні в матеріалах справи, які є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаче ному для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 27.11.18р. у справі № 902/653/18 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, в жовтні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до господарського суду Вінницької області з позовною заявою, згідно якої просять визнати недійсними рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-К» (ідентифікаційний код:34244277; адреса: 23007, Вінницька область, Барський район, с.Заможне, вул. Кармелюка, буд. 65А), оформлені протоколом від 02.09.2018.

Одночасно з позовною заявою позивачами подана заява про забезпечення позову шляхом заборони всім суб'єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни керівника (аркуш матеріалів оскарження ухвали далі за текстом -а.м.о.у. 20-21).

В обґрунтування даної заяви про забезпечення позову позивачі зазначають, що на оспорюваних зборах учасників, які відбулись 02.09.2018 було прийняте рішення про звільнення директора - ОСОБА_9 та призначення директором ОСОБА_6 Інформацію про те, що ці збори відбулися, а також про те, що на них було прийняте рішення про зміну керівника товариства, позивачі отримали із опублікованої у газеті « 33-й канал» статті «Рейдерське захоплення»(номер від 19.09.2018). Вважає, що вищезгаданий захід забезпечення є доцільним, адже протягом розгляду даної справи в разі внесення до ЄДР інформації з оспорюваного рішення зборів учасників від 02.09.2018 про зміну керівника ТОВ «Компанія-К» на ОСОБА_6, така особа отримає повний контроль над товариством, внаслідок чого даний незаконно призначений керівник своїми діями неминуче заподіє непоправної шкоди як майну товариства, так і його репутації, законним правам і інтересам заявників як учасників товариства. Поновлення прав та законних інтересів позивачів буде суттєво ускладненим та полягатиме у відновленні належного стану товариства, що може призвести до надмірних витрат або ж до банкрутства товариства, після чого поновлення прав позивачів взагалі не буде можливим.

24.10.2018 на адресу суду першої інстанції від позивачів надійшли додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову, в яких зазначено, що на даний час ОСОБА_6 вчинюються дії, які спрямовані на завдання шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", а саме публікується у засобах масової інформації статті про рейдерське захоплення товариства, що наносить шкоду його репутації та безпосереднього господарській діяльності, оскільки змушує контрагентів та партнерів останнього відмовлятись від співпраці з ним.(а.м.о.у. 32-39).

26.11.2018 на адресу суду першої інстанції від представника позивачів подані додаткові пояснення до клопотання про забезпечення позову в яких зазначено, що від імені ОСОБА_6 якості директора ТОВ "Компанія-К" розіслано повідомлення про проведення зборів учасників ТОВ "Компанія-К" 18.12.2018 без наявності відповідних повноважень(а.м.о.у 55-57). Отже, на думку позивачів даний факт підтверджує, нагальну необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

26.11.2018 на адресу суду першої інстанції від представника третіх осіб надійшли письмові пояснення щодо заяви про забезпечення позову, у яких останній зазначає, що підстави, зазначені заявниками у заяві, не відповідають дійсності та є проявом несприйняття призначеного зборами товариства керівника, проте підстави для забезпечення позову інші та мають бути обґрунтованими, адекватними та співмірними із заявленими позивачем вимогами(а.м.о.у. 59-64).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі №902/653/18 заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 08.10.2018 про забезпечення позову задоволено. Заборонено всім суб'єктам реєстраційних дій проводити будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" (код 34244277; вул.Кармелюка, буд. 65А, с.Заможне, Барський район, Вінницька область, 23007), спрямовані на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" ОСОБА_6.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову, суд першої інстанції з посиланням на статті 136, 137, 140 ГПК України виходив з того, що: що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 26.11.2018 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" (код юридичної особи 34244277) є ОСОБА_9. Предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", що оформлено протоколом від 02.09.2018, яким ОСОБА_9 відкликана з посади директора; обрана (призначена) директором підприємства відповідача ОСОБА_6; остання уповноважена розробити проект нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" та протягом місяця подати державному реєстратору відповідний пакет документів для проведення державної реєстрації зміни керівництва. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. При цьому метою його застосування є запобігання утруднення виконання рішення суду у даній справі (в разі задоволення позову) та уникнення породження нових спорів на майбутнє.

Враховуючи вищевикладене, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 не погодилось з ухвалою господарського суду Вінницької області від 27 листопада 2018 за результатами розгляду заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі №902/653/18 та у зв`язку з цим була подана апеляційна скарга.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин викладених в заяві про забезпечення позову з доданими до неї документів та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, положення вказаної статті пов'язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі за текстом - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів відзначає, що саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, як вбачається з оскарженої ухвали від 27.11.2018, судом першої інстанції встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 26.11.2018 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" (код юридичної особи 34244277) є ОСОБА_9. Поряд з цим, позивачами надано суду першої інстанції примірник повідомлення про проведення зборів учасників ТОВ "Компанія-К" 18.12.2018, яке адресовано учасникам товариства за підписом ОСОБА_6 в якості директора ТОВ "Компанія-К" - 15.11.2018.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що дії ОСОБА_6 вчинені нею 15.11.2018 враховуючи, що станом на 26.11.2018 керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" (код юридичної особи 34244277) є ОСОБА_9, є належним та достатнім доказом на підтвердження викладених позивачами у заяві про забезпечення позову та додаткових поясненнях обставин, що призначений керівник своїми діями може заподіяти шкоди товариству, законним правам і інтересам заявників як учасників товариства, оскільки прийнятті рішенні, які передбачені порядком денним для розгляду на зборах учасників ТОВ "Копманія-К" 18.12.2018 в подальшому можуть призвести до звернення учасниками товариства до суду за захистом свої прав та обов`язків.

При цьому, колегія суддів вважає, що зазначений позивачами захід забезпечення позову прямо стосується предмета спору та підлягає застосуванню у даній справі, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі за текстом - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в ЄДРПОУ, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Підставами для відмови у державній реєстрації, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», є наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Крім того, колегія суддів відзначає, що оскільки учасники звернулися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

При цьому, колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К", що оформлено протоколом від 02.09.2018, яким ОСОБА_9 відкликана з посади директора; обрана (призначена) директором підприємства відповідача ОСОБА_6; остання уповноважена розробити проект нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія-К" та протягом місяця подати державному реєстратору відповідний пакет документів для проведення державної реєстрації зміни керівництва.

Як вбачається з відомостей в ЄДРПОУ станом як на час розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції, так і на час апеляційного провадження у справі, керівником ТОВ "Компанія-К" є ОСОБА_9

Враховуючи вищевикладені обставини, які підтверджують дії ОСОБА_6 щодо підписання документів в якості директора ТОВ Компанія К», колегії суддів дійшла висновку, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії в ЄДРПОУ щодо відповідача, зокрема, стосовно змін його керівника, може утруднити поновлення корпоративних прав ОСОБА_3, ОСОБА_4 та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому, чинною редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не передбачено обмежень щодо проведення реєстраційних дій за місцезнаходженням реєстраційної справи, а тому вчиняти реєстраційні дії стосовно ТОВ "Компанія-К" може будь-який державний реєстратор у будь-якій адміністративно-територіальній одиниці України.

Колегія суддів також звертає увагу, що за приписами п. 4 ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

З аналізу вказаної норми вбачається, що судом мають бути визначені конкретні дії, пов'язані з предметом позову, які забороняється вчиняти органам державної влади, до яких, у тому числі, належать суб'єкти державної реєстрації, визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Підсумовуючи наведене, враховуючи предмет заявленого позову, колегія суддів вважає, що вимога позивача про заборону державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії в ЄДРПОУ щодо ТОВ "Компанія-К", а саме, стосовно змін його керівника, є належним та допустимим заходом забезпечення позову, що прямо стосується предмету спору у даній справі, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів обох сторін, а також гарантуватиме виконання рішення суду у даній справі, у випадку задоволення позовних вимог.

Водночас, вказаний захід забезпечення позову не обмежує права товариства щодо його господарської діяльності, оскільки унеможливлює лише внесення запису до ЄДРПОУ щодо змін його керівника.

Враховуючи, що до вирішення спору по суті призначений керівник ТОВ "Компанія-К" вправі внести зміни до відомостей про дану юридичну особу, які містяться в ЄДРПОУ, та тим самим утруднити відновлення порушених прав позивачів та виконання рішення у справі, у разі його задоволення, заява позивачів про забезпечення позову підлягає задоволенню, шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «Компанія-К», а саме, вносити запис стосовно змін його керівника. Тому в даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності достатніх правових підстав, передбачених ст. 137 ГПК України для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позиція суду є незаконною та порушує права ОСОБА_2.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не надала.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог ст.276 ГПК України, її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі № 902/653/18 без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 27.11.2018 у справі № 902/653/18 повернути господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений « 18» січня 2018 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.