ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" січня 2019 р.

м. Одеса

Справа № 916/2976/18

Господарський суд Одеської області у складі судді – Петрова В.С., розглянувши заяву Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” (вх. 2-6590/18 від 29.12.2018 р.) про забезпечення позову у справі № 916/2976/18 за Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України” в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України” про визнання договору укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Морський торговельний порт „Чорноморськ” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України” в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України” про визнання договору укладеним про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток в запропонованій позивачем редакції. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на необґрунтоване підвищення відповідачем тарифів за надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток на території порту Чорноморськ у 2019 році, у зв’язку з чим виникла необхідність укладання договору у судовому порядку за тарифами 2018 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2019 р. позовну заяву Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2976/18 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 24.01.2018 р.

Разом з позовною заявою Державним підприємством „Морський торговельний порт „Чорноморськ” було подано до господарського суду заяву про забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд до набрання законної сили рішенням суду заборонити відповідачу вчиняти дії, які можуть призвести до недопуску працівників та техніки ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ” з/на територію морського порту Чорноморськ (Іллічівського морського порту), а також заборонити відповідачу застосовувати до ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ” ставки тарифів, які затверджені наказом від 28.11.2018 р. № 339 „Про затвердження вільних тарифів на вартість послуг СМБ на 2019 рік”.

В обґрунтування вказаної заява про забезпечення позову позивач з посиланням на ст. 10 Закону України „Про морські порти України” вказує, що умови перебування та порядок пропуску на територію Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” визначається у відповідності до Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб’єктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту, що затверджено наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту № 110 від 04.03.2015 р. В п. 1.3 Положення визначено, що його вимоги є обов’язковими для усіх фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності, які здійснюють свою діяльність на території та акваторії Іллічівського морського порту. Особи винні в порушенні пропускного та внутрішньооб’єктового режиму і інших пунктів даного Положення, несуть відповідальність в рамках діючого законодавства України. Так, заявник зазначає, що між ДП „МТП „Чорноморськ” та ІФ ДП „АМПУ” було укладено договір про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток № 17/84/1-ППЗ (№191/1-П- ІЛФ-17) від 14.09.2017 р., ціна якого на 2017 рік склала 490173,60 грн. При цьому згідно договорів № 18/11-ППЗ (№25-П-ІЛФ-18) від 07.02.2018 р. та № 18/58-ППЗ (№95-П-ІЛФ-18) від 07.05.2018 р. ціна перепусток на 2018 рік становить 5000000,00 грн. Як вказує позивач, 14.12.2018 р. ДП „МТП „Чорноморськ” звернулось до ІФ ДП „АМПУ” з листом № 1934/04-07 3351 стосовно участі у переговорній процедурі закупівлі за предметом закупівлі „Код ДК 021-2015-79710000-4 Охоронні послуги (Послуги з охорони об’єктів та особистої безпеки)”. У вказаному листі наведені тарифи на послуги, які визначені ІФ ДП „АМПУ” у 2018 р. Однак, за ствердженнями заявника, ДП „Адміністрація морських портів України” в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України” видало наказ № 339 від 28.11.2018 р. стосовно підвищення більш як вдвічі вартості перепусток на територію морського порту Чорноморськ. Таким чином, позивач вважає такі дії відповідача як зловживання монопольним становищем, оскільки відповідно до вказаного наказу загальна вартість перепусток для ДП „МТП „Чорноморськ” на 2019 рік буде становити 13000000,00 грн. Водночас, як вказує позивач, 18.12.2018 р. відбулось засідання тендерного комітету ДП „МТП „Чорноморськ”, на якому представники ІФ ДП „АМПУ” надали цінову пропозицію № 1193/15-09.7-10 від 18.12.2018 р. із зазначенням тарифів на послуги, які були наведені в листі ІФ ДП „АМПУ” № 162/15-02.2-10 від 14.12.2018 р., тобто вищі на 50-100% за тарифи 2018 року. 18.12.2018 р. згідно протоколу проведення переговорної процедури члени тендерного комітету вирішили звернутись до відповідних органів стосовно підвищення вартості тарифів. При цьому позивач зазначає, що підвищення ціни без належного економіко-технічного обґрунтування матиме негативний вплив на діяльність ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ”.

Поряд з цим ДП „МТП „Чорноморськ” листом № 1470/06-22 3752 від 27.12.2018 р. повідомило ІФ ДП „АМПУ”, що порт має можливість здійснити оплату за тарифами 2018 року. Так, за ствердженнями позивача, договори № 18/11-ППЗ (№25-П-ІЛФ-18) від 07.02.2018 р. та № 18/58-ППЗ (№95-П-ІЛФ-18) від 07.05.2018 р. про надання послуг з оформлення та обслуговування перепусток діють до 31.12.2018 р., тому з 01.01.2019 р. ДП „МТП „Чорноморськ” не матиме змоги потрапити на територію морського порту Чорноморськ, а також не зможе виконувати свої зобов’язання за договорами, оскільки не матиме змоги використовувати своє обладнання та техніку, яка знаходиться на території морського порту Чорноморськ. З огляду на вказане, як стверджує заявник, державі в особі ДП „МТП „Чорноморськ” можуть бути нанесені збитки, прострочення грошових зобов’язань, виникнення податкового боргу, заборгованості по заробітній платі, тощо; можуть бути нанесені збитки контрагентам (клієнтам) ДП „МТП „Чорноморськ” внаслідок неможливості здійснення навантажувально-розвантажувальних операцій, порушення логістичних ланцюгів та технологічних схем експедиторів, агентів, підприємств важкої металургії, енергетики, агропромислового комплексу. Також заявник зауважує, що відсутність фінансових надходжень може мати негативний вплив на працівників ДП „МТП „Чорноморськ” та їх сімей у формі порушення права на працю та втрати основного джерела доходу.

Таким чином, заявник вважає, що є необхідність забезпечити позов шляхом заборони недопуску працівників та техніки позивача з/на територію морського порту Чорноморськ (Іллічівського морського порту), а також заборони відповідачу застосовувати до ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ” ставки тарифів, які затверджені наказом від 28.11.2018 р. № 339 „Про затвердження вільних тарифів на вартість послуг СМБ на 2019 рік”.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість навмисного перешкоджання з боку відповідача працівникам позивача та техніці потрапити на/з територію Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ”. Між тим з матеріалів поданої заяви не вбачається саме вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на недопуск працівників та техніки Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” з/на територію морського торговельного порту „Чорноморськ”. Наразі заявником в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого припущення щодо заборони відповідачем працівникам та техніці потрапити на територію або з території порту „Чорноморськ”, а тому вказані припущення не можуть визнаватися судом як достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, які можуть призвести до недопуску працівників та позивача на територію морського порту Чорноморськ.

Крім того, в заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу застосовувати до ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ” ставки тарифів, які затверджені наказом від 28.11.2018 р. № 339 „Про затвердження вільних тарифів на вартість послуг СМБ на 2019 рік”. Така вимога позивача не співвідноситься із заявленими позовними вимогами про визнання договору укладеним, а також є прямим втручанням у господарську діяльність відповідача, що є недопустимим та не узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Більш того, позивачем не доведено, яким чином невжиття запропонованих ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання договору укладеним у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” про забезпечення позову необґрунтованою, у зв’язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ” про забезпечення позову у справі № 916/2976/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров