ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

"21" січня 2019 р. Справа№ 910/14230/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „ПАЙТОР" на ухвалу господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року

у справі № 910/14230/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ніка Холдінг Інвест"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі № 910/14230/14 визнано конкурсними кредиторами ТОВ „Ніка Холдінг Інвест": - першої черги: ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" на суму 7308,00 грн.; - четвертої черги: ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" на суму 43056322,22 грн., ТОВ „Об'єднання „Укрфарм" на суму 13739790,95 грн., ТОВ „Аптечна компанія" на суму 13069131,00 грн., ТОВ „АК Аптека № 7" на суму 13702375,00 грн.; - шостої черги: ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" на суму 1531382,82 грн., ТОВ „Об'єднання „Укрфарм" на суму 5007918,49 грн., ТОВ „Аптечна компанія" на суму 4603785,90 грн., ТОВ „АК Аптека № 7" на суму 4732787,90 грн. Визнано вимоги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", які забезпечені заставою майна боржника на суму 31959970,00 грн. Затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Ніка Холдінг Інвест" на загальну суму 131410772,19 грн. Відмовлено у визнанні кредиторських вимог ТОВ „Київ Лімітед Інвест" на суму 29956230,00 грн., ТОВ „Об'єднання „Укрфарм" на суму 35624559,30 грн., ТОВ „Інформаційний центр „Браво" на суму 30966804 грн., ТОВ „Аптечна компанія" на суму 36586349,87 грн., ТОВ „АК Аптека № 3" на суму 14516563,46 грн., ТОВ „АК Аптека № 7" на суму 35955510,70 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ „ПАЙТОР" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В. Отрюх Б.В.

В обґрунтування свого права на звернення до суду з даною апеляційною скаргою скаржник зазначає, що оскаржуваною ухвалою судом вирішено питання про права та обов'язки ТОВ „ПАЙТОР", оскільки, за його твердженням, останнє є кредитором ТОВ „Ніка Холдінг Інвест" за договором доручення № 09042012-2 від 09.04.2012 року на підставі укладеного з ТОВ „Аптечна Компанія" договору про відступлення права вимоги №16/07-15 від 16.07.2015 року.

Досліджуючи матеріали апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII „Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

В той же час, розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 13 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, статтею 93 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 року (станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали), передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського міста Києва від 31.10.2016 року є 07.11.2016 року, (05.11.2016 року та 06.11.2016 року - вихідні дні).

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 14.01.2019 року, про що свідчить відтиск штампу відділу документального забезпечення суду, тобто з пропуском п'ятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 256 ГПК України в новій редакції учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Приписи чинного законодавства пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення місцевого господарського суду, товариство посилається на те, що воно не було учасником справи № 910/14230/14 та відповідно не приймало в ній участі, а про зміст оскаржуваної ухвали дізналось з Єдиного державного реєстру судових рішень лише у грудні 2018 року, що в свою чергу позбавило можливості подати апеляційну скаргу у визначені ГПК України строки.

Під час розгляду заявленого клопотання, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не був учасником провадження у даній справі про банкрутство, під час винесення оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції він участі не приймав та жодних повідомлень про судові засідання, як і оскаржувана ухвала, на його адресу не направлялось.

Відтак, розглянувши клопотання, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки скаржником наведено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ГПК України.

Подана апеляційна скарга відповідає вимогам статті 258 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Керуючись статями 234, 255, 262, 263, 267, 268, 271, 272 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Пайтор» строк для подання апеляційної скарги.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пайтор» на ухвалу господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року у справі № 910/14230/14.

3. Розгляд справи № 910/14230/14 призначити на 14.02.2019 року. Судове засідання відбудеться об 11 год. 20 хв. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, зал судових засідань № 3.

4. Встановити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 08.02.2019 року включно.

5. Витребувати з господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14230/14

6. Викликати для участі в судовому засіданні повноважних представників учасників провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх