СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа №913/320/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

представники учасників провадження у справі - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1067Л/1 від 15.11.2018) на рішення Господарського суду Луганської області від 18.10.2018 (м. Харків, суддя Зюбанова Н.М., повний текст рішення складено 20.10.2018) у справі №913/320/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», м. Київ,

до 1. Фермерського господарства «Дубрава», с. Боровеньки, Кремінський р-н, Луганська обл.,

2. ОСОБА_2, с. Боровеньки, Кремінський р-н, Луганська обл.,

про стягнення 426598,19 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2018 позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» звернулось до Господарського суду Луганської області із позовом до Фермерського господарства «Дубрава» про стягнення 426598,19 грн, з яких: 344030,82 грн. заборгованості по кредиту прострочена та 82567,37 грн. заборгованість по процентах прострочена, які утворились при виконанні кредитного договору від 25.07.2013 №МСБ-23.

02.08.2018 до Господарського суду Луганської області від позивача - Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» надійшла заява про зміну підстав позову та залучення співвідповідача фізичну особу ОСОБА_2, с. Боровеньки Кремінського району Луганської області, який виступив поручителем позичальника (відповідача) за кредитним договором від 10.05.2012 №ЮО-2, тобто стороною за договором поруки від 10.05.2012 №ЮО-2/П, укладеним між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», м. Київ та вказаною фізичною особою. Також позивач просить суд стягнути солідарно з Фермерського господарства «Дубрава» на користь ПАТ Банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №ЮО-2 від 10.05.2012 в сумі 426598,19 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.09.2018 залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 18.10.2018 позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до відповідача Фермерського господарства «Дубрава» та співвідповідача ОСОБА_2 про стягнення 426598,19 грн задоволено частково за рахунок 1-го відповідача. Стягнуто з Фермерського господарства «Дубрава» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» - 344030,82 грн простроченої заборгованості по кредиту та 5160,46 грн судового збору. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості по процентах у сумі 82567,37 грн закрито. У задоволені позову до ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області в частині відмови позивачу в задоволенні позову до ОСОБА_2, в цій частині ухвалити нове, яким позов АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі; судові витрати за вказаною апеляційною скаргою покласти на відповідачів. Зокрема, позивач посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не були враховані п. 5.2. кредитного договору та п.5.1., 6.5. договору поруки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк до 14.01.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 21.01.2019 об 11:30 год.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019, у зв'язку з відпусткою судді Тихого П.В., для розгляду справи №913/320/18 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 21.01.2019 представники учасників справи не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду була отримана учасниками апеляційного провадження (позивач отримав копію ухвали - 14.12.2018; 1-ий відповідач - 20.12.2018, 2-ий відповідач - 20.12.2018), що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (позивачем) та Фермерським господарством «Дубрава» (відповідачем) укладено кредитний договір №ЮО-2 від 10.05.2012, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 350000,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 19,5% річних (п. 1.1 договору).

Кредит надавався з 10.05.2012 по 05.11.2013 року (п. 1.3.1 договору).

Відповідно до п.1.3.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі у строки та у сумі, які зазначені в графіку погашення кредиту (додаток № 1 до цього Договору).

Згідно з п. 3.2. кредитного договору погашення кредиту позичальник здійснює відповідно до Графіку погашення кредиту, який наведено в Додатку 1 до цього договору. Якщо останній день для сплати чергового платежу по кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору нарахування процентів по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п. 1.1. цього договору. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

Проценти нараховуються банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору, а також в день закінчення строку, на який надано Кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день, що передує дню погашення кредиту.

Згідно з п. 3.4 кредитного договору проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору на рахунок, відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК». У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

Пунктом 3.7. кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 20,5 % річних.

Нарахування процентів за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), здійснюється на суму фактичного щоденного залишку простроченої заборгованості по кредиту, виходячи з процентної ставки, зазначеної в першому абзаці цього пункту договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.05.2012 на виконання умов вказаного договору він надав відповідачу кредит у сумі 350000,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 19,5% річних.

Оскільки відповідач порушив виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, зокрема, не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування, кінцевий строк для сплати яких сплив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 344030,82 грн. простроченої заборгованості та 82567,37 грн. процентів.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком, Фермерським господарством «Дубрава» та фізичною особою ОСОБА_2, 10.05.2012 було укладено договір поруки №ЮО-2/П.

Згідно п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №ЮО-2 від 10.05.2012, укладеному банком з позичальником, згідно якого позичальник зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 05.11.2013 повернути кредит у розмірі 121576,00 грн., сплатити проценти користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 19,5% річних; сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 24,5% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позов визнав та повідомив про часткове погашення боргу на суму процентів. У решті вимог подав клопотання про відстрочку виконання рішення суду до липня 2019 року.

При прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково на суму 344030,82 грн. за рахунок Фермерського господарства «Дубрава». На суму 82567,37 грн. процентів провадження у справі закрив. У задоволені позову до фізичної особи ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) відмовив, з підстав того, що на момент звернення до суду із заявою про залучення співвідповідача 02.08.2018 відповідний трирічний строк дії поруки закінчився 05.11.2016.

Рішення, з урахуванням вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України розглядається лише в оскаржувані частині, а саме в частині відмови в задоволенні позову до фізичної особи ОСОБА_2.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно умов п. 5.2 договору поруки порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, сторонами в межах чинного законодавства України було погоджено випадок припинення поруки за Договором - якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з п. 1.3.1 кредитного договору та п. 1.1 договору поруки кінцевий строк виконання зобов'язань по погашенню кредиту є 05.11.2013, тому саме з цього часу починається обрахування встановленого частиною ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Однак, позивач з позовними вимогами до поручителя звернувся лише 02.08.2018, про що свідчить відмітка суду на першому аркуші заяви, тобто вимога про сплату заборгованості за кредитним договором до поручителя була заявлена вже після спливу трирічного строку, встановленого п. 5.2. договору поруки, відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України від дня настання строку виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене зобов'язання відповідача, як поручителя, припинилося.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на необхідність застосування пункту 6.5. договору поруки є необґрунтованими. Зокрема, застосування п. 6.5. договору поруки ставиться у залежність від умов, викладених в п.5.2. договору. А саме, незалежно від підстав розірвання цього договору поручитель зобов'язується сплатити кредитору усі штрафні санкції та видатки кредитора, у разі їх виникнення, однак вказані вимоги повинні бути пред'явлені протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника, інакше порука буде вважатися припиненою. У разі визнання поруки припиненою усі інші умови договору поруки - перестають діяти.

Передбачений у п.5.1. договору поруки випадок, за яким договір поруки діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором є лише одним із перелічених в договорі випадків визнання поруки припиненою. Зокрема, договір №ЮО-2/П від 10.05.2012 визначає такі випадки визнання поруки припиненою: 1. у випадку припинення забезпеченого зобов'язання; 2. у випадку не пред'явлення вимоги до поручителя протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання; 3. у випадку переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручався на нового позичальника; 4. у випадку, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позичальником або поручителем. В даному випадку, порука припинилась, у зв'язку із спливом трирічного строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи рішення в оскаржуваній частині, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог, оскільки доводи, викладені апелянтом не спростовують вищенаведених висновків.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 18.10.2018 у справі №913/320/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.01.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян