ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

про відмову у видачі судового наказу

"02" січня 2019 р.                      м. Ужгород                      Справа № 907/769/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши матеріали заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м. Ужгород про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунальної установи “Міжгірський районний трудовий архів”, с. Мужієво Берегівського району суми 1 372 грн. 42 коп. заборгованості по оплаті орендної плати згідно Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 46-11/05-08 від 01.06.2011 року та 52 грн. 53 коп. пені,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року до господарського суду Закарпатської області надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, м. Ужгород про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунальної установи “Міжгірський районний трудовий архів”, с. Мужієво Берегівського району суми 1 372 грн. 42 коп. заборгованості по оплаті орендної плати згідно Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 46-11/05-08 від 01.06.2011 року та 52 грн. 53 коп. пені.

02.01.2019 року за вказаною заявою господарським судом Закарпатської області був виданий судовий наказ в частині вимоги про стягнення 1 372 грн. 42 коп. заборгованості по оплаті орендної плати згідно Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 46-11/05-08 від 01.06.2011 року.

Дослідивши подану заяву в іншій частині, а саме, щодо вимоги про стягнення з боржника суми 52 грн. 53 коп. пені, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм закону слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов’язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Розглянувши подані заявником матеріали, суд зазначає, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення пені, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

У порядку п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення 52 грн. 53 коп. пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Закарпатській області, м. Ужгород у видачі судового наказу про стягнення з Комунальної установи “Міжгірський районний трудовий архів”, с. Мужієво Берегівського району суми 52 грн. 53 коп. пені.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 02.01.2019 року.

Суддя Пригара Л.І.