ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Справа № 924/731/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

прокурор- Кондратюк А.В.;

відповідач 1- не зявився;

відповідач 2- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Заступника прокуро-ра Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.10.2018 року, повний текст якої складено 31.10.2018р., у справі №924/731/18 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури

в інтересах Держави

до 1. Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» м.Хмельницький

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» м.Київ

про визнання недійсними додаткових угод від 15.06.2018р. №1 та від 25.06.2018р. №2

до договору від 04.06.2018 р. №126,-

У серпні 2018 року перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокурори (нада-лі в тексті Прокурор) в інтересах держави звернувся до господарського суду Хмельницької об-ласті із позовом про визнання недійсними додаткових угод від 15.06.2018р. №1 та від 25.06. 2018р. №2 до договору від 04.06.2018р. №126, укладених Хмельницьким комунальним підпри-ємством «Електротранс» (надалі в тексті Підпрємство) та Товариством з обмеженою відповіда-льністю «Техойл НК» (надалі в тексті Товариство).(арк.справи 2-10).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.10.2018р. у справі №924/ 731/18 у задоволенні позову Прокурора відмовлено. Рішення вмотивоване тим, що Прокурором у цій справі безпідставно не зазначено орган (органи), уповноважений здійснювати функції дер-жави у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої (яких) подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі.(арк.справи 86-89).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хме-льницької області від 22.10.2018р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.(арк.справи 101-107).

Обґрунтовуючи скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції непов-но зясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та про-цесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що існує загроза порушення економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину, завдання шкоди у вигляді незаконних втрат бюджетних коштів. Також в обґрунтування підстав для представництва прокурора в інтересах держави та звернення до суду із даним позовом, Про-курор зазначає, що у органів, які здійснюють контроль у сфері закупівель, відсутнє право звер-татись до суду із позовами про оскарження публічних закупівель та договорів, укладених за їх результатами. А оскільки у даному випадку відсутній орган, який уповноважений звертатися до суду із таким позовом, то для того, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, про-курор виконує субсидіарну роль замінює в судовому провадженні відповідного субєкта влад-них повноважень.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2018р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Прокурора.(арк.справи 99).

Через канцелярію суду 14.01.2019р. надійшов відзив Підприємства, в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а також клопотання про відкладення розгляду справи.(арк.справи 128, 129).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 15.01.2019р. Прокурор підтримав свою апеля-ційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування правової позиції.

Відповідачі не забезпечили явку своїх уповноважених представників у призначене на 15.01. 2019р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку.(арк.справи 124-125). Крім того, колегія суддів у судовому засіданні вирішила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення, з огляду на те, що участь представників не визнава-лась обовязковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.(арк.справи 99).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Хмельницьким комунальним підприємством «Електро-транс» як замовником оголошено про проведення відкритих торгів на закупівлю дизельного па-лива, ДК 021:2015:09130000-9 нафта і дистиляти в кількості 161 000 літрів, місце поставки: місто Хмельницький, вул.Тернопільська,15/2, строк поставки: від 01.06.2018р. до 31.12.2018р., розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі: 4 186 000 грн., кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 22.05.2018р., дата та час розкриття тендер-них пропозицій: 23.05.2018 р., після завершення електронного аукціону, дата та час проведення електронного аукціону: 23.05.201р. 15:25, що вбачається з оголошення UА-2018-05-07-001243 а. (арк.справи 21-22).

Згідно з формою отриманих тендерних пропозицій 22.05.2018р. тендерні пропозиції були подані учасниками: ПП «ОККО Контракт», ТзОВ Торговий Дім «Сан Ойл», ТзОВ «Техойл НК», ТзОВ «ОК-ОІЛ», ТОВ «ТК ТД Трейд Енерджі».(арк.справи 25).

Матеріали справи свідчать, що за результатами проведення процедури закупівлі UА-2018-05-07-001243-а, сформовано звіт від 04.06.2018р., з якого вбачається, що ТзОВ «Техойл НК» з ціною пропозиції 3 516 240 грн. відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим у тендер-ній документації. Установлені ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» підстави для від-мови відсутні. Інформація щодо інших учасників (ПП «ОККО Контракт», ТзОВ Торговий Дім «Сан Ойл», ТзОВ «ОК-ОІЛ», ТОВ «ТК ТД Трейд Енерджі») про наявність і відповідність установ-леним законодавством вимогам документів, що підтверджують відповідність учасників кваліфі-каційним критеріям згідно зі ст.16 Закону України «Про публічні закупівлі», та наявність/відсут-ність обставин, установлених ст.17 цього Закону не розглядалась. У звіті визначено дату опри-люднення повідомлення про намір укласти договір: 24.05.2018 р., дату укладення договору про закупівлю: 04.06.2018р., найменування учасника (для юридичної особи), з яким укладено договір про закупівлю: ТзОВ «Техойл НК», суму, визначену в договорі про закупівлю: 3 516 240 грн. з ПДВ.(арк.справи 23-24).

Згідно з протоколом №40 засідання тендерного комітету ХКП «Електротранс» від 24.05. 2018р. вирішено: 1.Визначити переможцем відкритих торгів із закупівлі товарів за кодом ДК 021:20-9 «Нафта і дистиляти» (дизельне паливо), ідентифікатор закупівлі UА-2018-05-07-001243-а, ТзОВ «Техойл НК»; 2.Прийняти рішення про намір укласти договір з перемож-цем протягом 10 робочих днів з моменту оприлюднення на електронному майданчику рішення тендерного комітету та не пізніше 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір; 3.Оприлюднити протягом одного робочого дня дане рішення тендерного комітету, а також скан-копію договору на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель в електронній систе-мі ProZorro протягом 2-х робочих днів з моменту його укладання. У протоколі зазначено, що най-вигіднішу цінову пропозицію запропонувало ТзОВ «Техойл НК» 3 516 240 грн. з ПДВ. Доку-менти, приєднані учасником на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель в елект-ронній системі ProZorro, відповідають вимогам замовника.(арк.справи 26-27).

З матеріалів справи вбачається, що замовником-ХКП «Електротранс» розміщено пові-домлення про намір укласти договір на закупівлю дизельного палива, ДК 021:2015:09130000-9 нафта і дистиляти в кількості 161 000 літрів, місце поставки: м.Хмельницький, вул.Тернопіль-ська, 15/2, строк поставки: від 01.06.2018р. до 31.12.2018р., найменування учасника-переможця процедури закупівлі ТзОВ «Техойл НК», інформація про ціну пропозиції: 3 516 240 грн. з ПДВ. (арк.справи 28).

Матеріали справи свідчать, що за результатами конкурсу на публічну закупівлю Хмельни-цьким комунальним підприємством «Електротранс»-покупець та ТзОВ «Техойл НК»-продавець укладено договір про закупівлю від 04.06.2018р. №26 (надалі в тексті Договір), відповідно до п.1.1 якого продавець зобовязується у 2018 році поставити покупцеві товар, зазначений в специ-фікації (додаток №1 до даного договору), а покупець прийняти і оплатити такий товар.(арк.спра-ви 15-19).

Найменування (номенклатура, асортимент) товару визначено за кодом ДК 21:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти (дизельне паливо). Кількість товару визначається в специфікації (додаток №1). Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від фактичного обсягу видатків покупця. (п.п.1.2, 1.3 Договору).

Ціна товару визначається даним Договором і приймається сторонами національній валю-ті України гривні. Відпуск товару здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації (до-даток №1). Ціна за одиницю товару визначається у специфікації (додаток №1).(п.3.1 Договору).

У п.3.2 Договору сторони погодили, що ціна за одиницю товару на строк дії договору може бути змінена за взаємною згодою сторін таким порядком: зміна ціни в бік зменшення (без зміни кількості та якості товару) проводиться за повідомленням продавця; зміна ціни у звязку із змі-ною ставок податків і зборів узгоджується з моменту введення таких змін та проводиться про-порційно до зміни таких ставок; зміни ціни на одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збіль-шення суми, визначеної в договорі.

Сума цього Договору на момент його підписання 3 516 240 грн. з ПДВ (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору продавець здійснює поставку товару за місцем знаходження покупця. Згідно з п.3.4 Договору сума договору може бути змінена за взаємною згодою сторін у випадках, передбачених пп.1.3 та 3.2.

У разі зміни ціни на товар продавець повинен у письмовій формі попередити покупця про це протягом 2-х календарних днів після такої зміни ціни з подальшим укладанням додаткової угоди (п.3.5 Договору).

За умовами пп.6.2.3 Договору покупець має право зменшувати обсяг закупівлі товарів та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018р., але в любому випадку до повного виконання умов.(п.10.1 Договору).

До Договору сторони склали специфікацію (додаток №1), у якому погодили найменування товару: дизельне паливо (наливом), кількість: 161 000 л, ціну: 21,84 грн. з ПДВ, суму: 3 516 240 грн. з ПДВ. У специфікації зазначено, що ціна цього договору становить 3 516 240 грн.(арк.справи 20).

Договір та специфікація до нього підписані директорами сторін та скріплений відтисками печаток сторін.(арк. справи 19, 20).

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Техойл НК» звернулось до ХКП «Електротранс» з листом від 14.06.2018р. №3272-06/18, в якому повідомило про зростання ціни на пальне з по-силанням на інформацію, викладену в довідці ДП Держзовнішінформ від 14.06.2018р. №231/423 та просило скоригувати ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків від цін, визначе-них в Договорі, та встановити їх на наступному рівні: дизельне паливо - 24,00 грн./л з ПДВ. До листа додано довідку ДП Держзовнішінформ від 14.06.2018р. №231/423, в якій зазначено, що виходячи з наявної інформації щодо рівня цін на нафтопродукти за пропозиціями на постачання у дрібному опті на ринку України (без врахування АР Крим), розрахунковий рівень цін на нафто-продукти за пропозиціями на постачання у дрібному опті на ринку (без врахування АР Крим) станом на 05 червня 2018р. міг складати: дизельне паливо - 23,81-25,33 грн./л.(арк.справи 41-42).

Матеріали справи свідчать, що 15.06.2018р. Товариство та Підприємство уклали Додатко-ву угоду №1 до Договору, в якій у звязку із зміною цін на ринку нафтопродуктів, згідно п.3.2.3 договору та відповідно до п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», збільшили ціну за одиницю товару не більш як на 10 відсотків від ціни, визначеної в договорі, без збільшення загальної суми договору, та встановити ціну на рівні: дизельне паливо - 24,00 грн.(з ПДВ). Від-повідно до даної Додаткової угоди №1, на момент укладення цієї угоди договір виконано в нас-тупній частині специфікації: дизельне паливо в кількості 4000 л за ціною 21,84 грн. з ПДВ на за-гальну вартість 87 360 грн. з ПДВ. Сторони погодили поставку партії товару після укладення цієї додаткової угоди згідно наступної специфікації 1: дизельне паливо в кількості 142 870 л за ці-ною 24,00 грн. з ПДВ на загальну вартість 3 428 880 грн. з ПДВ. Додаткова угода №1 вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками сторін. Договір діє з врахуванням поло-жень додаткової угоди. У разі розбіжностей між умовами договору та умовами додаткової угоди, переважну силу мають умови додаткової угоди. Додаткова угода №1 підписана директорами та скріплена відтисками печаток сторін.(арк.справи 31-32).

Крім того, матеріали справи свідчать, що ТзОВ «Техойл НК» листом від 23.06.2018р. № 32-06/18 повідомило ХКП «Електротранс» про те, що розрахунковий рівень цін на нафтопродукти за пропозиціями на постачання у роздрібній торгівлі на ринку України значно вищий, ніж відпо-відний рівень цін на постачання аналогічного товару у дрібному опті на ринку України, з поси-лання на інформацію, зазначену в довідці ДП Держзовнішінформ від 11.06.2018р. № 231/425 і запропонувало розглянути пропозицію щодо встановлення ціни на дизельне паливо на наступ-ному рівні: дизельне паливо 26,38 грн./л з ПДВ. У долученій до листа довідці ДП Держзовніш-інформ від 11.06.2018р. №231/425 повідомляється, що розрахунковий рівень цін на нафтопро-дукти за пропозиціями на постачання у роздрібній торгівлі на ринку України (без врахування АР Крим) станом на 07 червня 2018р. міг складати: дизельне паливо - 25,45-30,02 грн./л.(арк.справи 43-44).

У відповідь на вказаний лист ХКП «Електротранс» листом від 25.06.2018р. №01-07-796 повідомило ТзОВ «Техойл НК», що станом на 25.06.2018р. враховуючи результат моніторингу ринкових цін на дизпаливо, вважає запропоновану ціну за одиницю товару на рівні 26,38 грн./л з ПДВ завищеною (лист №3331-06/18 від 23.06.2018р.). Запропонувало скоригувати та встановити ціну за одиницю товару на рівні 26,10 грн./л з ПДВ. (арк.справи 45).

Враховуючи викладене, 25.06.2018р. сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої у звязку із зміною цін на ринку нафтопродуктів, згідно п.3.2.3 Договору і від-повідно до п.2 ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» вирішено збільшити ціну за оди-ницю товару не більш як на 10 відсотків від ціни, визначеної в договорі, без збільшення загальної суми договору, та встановити ціну на рівні: дизельне паливо 26,10 грн.(з ПДВ). Відповідно до даної Додаткової угоди №2, на момент укладення цієї угоди договір виконано в наступній частині специфікації: дизельне паливо в кількості 4 000 л за ціною 21,84 грн. з ПДВ на загальну вартість 87 360 грн. з ПДВ; дизельне паливо в кількості 7 000 л за ціною 24,00 грн. з ПДВ на загальну вар-тість 168 000 грн. з ПДВ (всього 255 360 грн.). Сторони погодили поставку партії товару після укладення цієї додаткової угоди згідно наступної специфікації 2: дизельне паливо в кількості 124 937,93103 л за ціною 26,10 грн. з ПДВ на загальну вартість 3 260 880 грн. з ПДВ. Додаткова уго-да №2 вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками сторін. Договір діє з вра-хуванням положень додаткової угоди. У разі розбіжностей між умовами договору і умовами до-даткової угоди переважну силу мають умови Додаткової угоди. Додаткова угода №2 підписана директорами та скріплена відтисками печаток сторін.(арк.справи 33-34).

Матеріали справи також містять:

- копію інформаційно-цінової довідки від 06.07.2018р. №22-05/367 Хмельницької торго-во-промислової палати у відповідь на лист Хмельницької місцевої прокуратури від 02.07.2018р. №7224вих-18, про те, що орієнтовна середньо-ринкова ціна на дизельне паливо по Хмельницькій області становила: з 04.06.2018р. по 24.06.2018р. 25,90-29,49 грн/л., а станом на 25.06.2018р. 25,90-28,99 грн/л. Також вказано, що інформацію отримано з відкритих інформаційних джерел Інтернет), ціни мають інформативний характер.(арк.справи 36).

- лист Головного управління статистики у Хмельницькій області від 13.07.2018р. №14.2-10/908 яким останнє повідомило, що середня споживча ціна на дизельне пальне автомобільне, яке реалізовувалось через торгову мережу Хмельницької області в червня 2018 року становила 27,39 грн. за 1 л.(арк.справи 38).

- інформація із сайту: index.minfin.com.ua//markets/fuel/reg/Хмельницкая, згідно з якою се-редня ціна на дизельне паливо (Хмельницька область) станом на 04.06.2018р. становила 27,24 грн., 15.06.2018р. 27,19 грн., 25.06.2018р. 27,03 грн.(арк.справи 46-48).

- копія угоди про розірвання Договору про закупівлю №126 від 04.06.2018р., за умовами якої сторони погодились розірвати Договір №126 від 04.06.2018р., зазначивши, що з моменту набрання законної сили цією угодою «сторони не вважають себе повязаними будь-якими права-ми та зобовязаннями». Угода набирає чинності з моменту її підписання. Вищевказана угода під-писана директорами, скріплена відтисками печаток.(арк.справи 71).

Як зазначалося вище, рішенням від 22.10.2018р. у справі №924/731/18 господарський суд Хмельницької області відмовив у задоволенні позову Прокурора.(арк.справи 86-89).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є визнання недійсними додаткових угод до договору.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК України, повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному законодавством.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених зако-ном та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільст-ва, його моральним засадам.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів приймає до уваги, що у даному випадку з позовом в інтересах держави про визнання недійсними Додаткових угод №1 та №2 до Договору звернувся Прокурор, зазначаючи, що укладення оспорюваних угод вчинено всупереч інтересам держави, без належних на те підс-тав, в порушення законності в бюджетній системі, положень основного договору, норм ЦК Украї-ни, ГК України, ст.3, п.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі». Прокурор зазначив про загрозу порушення економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконних правочинів, завдання шкоди у вигляді незаконних втрат бюджетних коштів. В обґрунтування підстав для представництва прокурора в інтересах держави та звернення до суду із даним позовом, прокурор зазначає, що у органів, які здійснюють контроль у сфері закупівель, відсутнє право звертатись до суду із позовами про оскарження публічних закупівель та договорів, укладених за їх результа-тами.

Так, відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про пере-гляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений дер-жавою здійнювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звер-татися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах дер-жави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування позовних вимог Прокурор вказав про укладення оспорюваних угод всупереч норм ЦК України, ГК України, Закону України «Про публічні закупівлі», що є порушенням в бюджетній системі, порушує принципи добросо-вісної конкуренції, обєктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, запобігання ко-рупційним діянням та зловживанням. Підставою для звернення з даним позовом до суду Проку-рором зазначено порушення економічних інтересів держави в результаті укладення незаконного правочину, завдання шкоди у вигляді незаконних витрат бюджетних коштів.

При цьому, Прокурор зазначав, що чинним законодавством України визначено органи, уповноважені державою здійснювати функції контролю у сфері публічних закупівель (Міністерс-тво економічного розвитку і торгівлі України, Рахункова палата, Антимонопольний комітету Ук-раїни, центральний орган виконавчої вади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю), проте у вказаних органів відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами щодо оскарження публічних закупівель, та визнання недійсними укладених за їх результатами договорів, у звязку з чим цей позов заявляє в інтересах держави прокурор як позивач.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійс-нює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принци-пу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Фран-ції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Ро-сійської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ зазначає, що сто-ронами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених кате-горій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушен-ням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити ін-тереси держави.

У Рекомендаціях Парламентської ОСОБА_1 Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» що-до функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслі-дування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефек-тивні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового про-вадження, зміст п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва про-курором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя.(пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення ін-тересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обс-тавин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що виключними випад-ками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушен-ня або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення по-ложень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво про-куратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. №3-рп/99 Конститу-ційний Суд України, зясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інте-реси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін-ших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господа-рювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтереса-ми державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріа-льних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та заз-начає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позо-вом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у даній справі Прокурор обґрунтував наяв-ність «інтересів держави», які на його думку полягають у порушенні законності у бюджетній сфері.

Водночас Конституція України передбачає можливість представництва прокурором інте-ресів держави у виключних випадках.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо за-хист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого відне-сені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.(ст.23 Закону України «Про про-куратуру»).

У першому випадку передбачається наявність органу, який може здійснювати захист інте-ресів держави самостійно, у другому відсутність такого органу. При цьому, підстави представ-ництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний субєкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. Тобто захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні субєкти владних повноважень. А щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провад-женні відповідного субєкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює за-хисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд пе-ревірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним субєктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб-єктом звернення до суду і замінювати належного субєкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така ж правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №4/166«Б» та від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі», уповнова-жений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує дер-жавну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими зако-нами України. Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України. Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втру-чатися у проведення процедур закупівель.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону, уповноважений орган це центральний орган вико-навчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, за-твердженого постановою Кабінету міністрів України від 20.08.2014 №459 Міністерство є спе-ціально уповноваженим органом у сфері державних закупівель. Основними завданнями Мініс-терства є формування та забезпечення державної політики у сфері державних закупівель, дер-жавного замовлення.

Крім того, згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверд-жене постановою Кабінету міністрів України від 03.02.2016 №43 Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфе-рі державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює держав-ний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дот-риманням законодавства про державні закупівлі.

Відповідно до вказаного Положення, Державна аудиторська служба України вживає в уста-новленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з пи-тань збереження і використання активів.

Однак, звертаючись до суду з цим позовом, Прокурор не визначив орган (органи), уповно-важений здійснювати державою відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому, посилання Прокурора на те, що чинним законодавством України визначені ор-гани, уповноважені державою здійснювати функції контролю у сфері публічних закупівель (зок-рема, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, Держаудитслужба України), проте у вказаних органів відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами про оскарження публічних закупівель та визнання недійсними договорів, укладених за їх результатами, є безпід-ставними з огляду на вищевикладене.

Звертаючись із позовом та апеляційною скаргою Прокурор не врахував того, що положен-ня нормативних-правових актів не можуть визначати конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутися до суду, оскільки це було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпеченні здійснення судового захисту інтересів держави.

Правова позиція щодо можливості прокурора виступати у судових спорах в якості позивача лише у виключних випадках також відображена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018р. № 918/95/17 та від 20.09.2018р. №924/1237/17.

Крім того, колегія суддів зауважує, що Прокурор наголошує на тому, що у органів держав-ної влади відсутні повноваження на звернення до суду, однак всупереч цьому, Прокурор не звер-нувся до суду в інтересах таких органів, а вважав, що вправі виступати від імені Держави без визначення особи Позивача.

Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Прокурором у цій справі безпідставно не зазначено орган (органи), уповноважений здійснювати функції держа-ви у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої (яких) подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу та висновком про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій спра-ві.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Прокурора в інтересах Держави не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Прокурора про неправомір-ність висновків суду першої інстанції щодо безпідставного невизначення особи позивача, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволен-ня.

Статтею 74 ГПК України передбачено обовязок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює дока-зи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи змі-ни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на рішення господар-ського суду Хмельницької області від 22.10.2018р. у справі №924/731/18 залишити без задово-лення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховно-го Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №924/731/18 повернути до господарського суду Хмельницької облас-ті.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.