ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"14" січня 2019 р. Справа № 911/148/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» 25 460, 10 грн.

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулося до господарського суду Київської області із заявою вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» 25 460, 10 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 1643 від 22.11.2006, з яких: 21 223, 40 грн. - борг за активну електричну енергію, 2 446, 49 грн. - пеня, 454, 01 грн. - 3 % річних та 1 336, 11 грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Згідно положень Господарського процесуального кодексу України місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, у заяві про видачу судового наказу має бути вказано місцезнаходження сторони - юридичної особи відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 14.01.2019, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» є адреса: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 2-Б, а місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» є адреса: 07301, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденко, будинок 19.

Проте, всупереч наведеному заявником місцезнаходження Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» визначено як: 04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1А, а місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» - 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 4а.

Крім того, заявником у заяві про видачу судового наказу вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) зазначено скорочене найменування боржника, а саме ТОВ «Бучанська будівельна компанія».

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 1 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 2-1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу встановлена у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) вбачається, що вказана заява подана до суду 02.01.2019, що підтверджується штампом Укрпошти, що міститься на описі вкладення у лист на ім'я господарського суду Київської області та конверті, в якому вона надійшла до суду.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 921, 00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання заяви про видачу судового наказу становить 192, 10 грн.

Проте, заявником до заяви про видачу судового наказу вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) в якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення № від 29.11.2018 на суму 176, 20 грн.

З огляду на вищевказане, вбачається, що судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством.

Відповідно до статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник зазначає, що Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» на виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1643 від 22.11.2006 було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» електричну енергію, однак останній не здійснив оплату за спожиту електричну енергію, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед заявником.

В обґрунтування заявлених вимог Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» до заяви про видачу судового наказу вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) додано копію договору про постачання електричної енергії № 1643 від 22.11.2006, рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за листопад 2018 року та акт звіряння розрахунків від 13.11.2018.

Зі змісту заяви вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) та рахунку-фактури за спожиту електричну енергію № за листопад 2018 року вбачається, що заборгованість боржника за спожиту електричну енергію на підставі договору становить 30 258, 65 грн., з яких: 25 314, 95 грн. - борг за активну електричну енергію, 2 933, 62 грн. - пеня, 527, 26 грн. - 3 % річних та 1 482, 82 грн. - інфляційні втрати.

В той час, як у прохальній частині заяви вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) заявник просить суд стягнути з боржника 25 460, 10 грн. заборгованості за договором, з яких: 21 223, 40 грн. - борг за активну електричну енергію, 2 446, 49 грн. - пеня, 454, 01 грн. - 3 % річних та 1 336, 11 грн. - інфляційні втрати.

Разом з тим, будь-яких доказів здійснення боржником часткового погашення заборгованості, а також обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення вимог заявником до суду не надано.

Наданий заявником акт звіряння розрахунків від 13.11.2018 не може бути взятий судом до уваги як належний, допустимий, достовірний та достатній доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи та дійти висновку про наявність або відсутність обставин, на які посилається заявник, оскільки він не підписаний зі сторони боржника та доказів його направлення/вручення боржнику заявником не надано.

Наведене свідчить про недотримання Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» при зверненні до суду із заявою вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що в заяві про видачу судового наказу вих. № б/н від 29.12.2018 (вх. № 162/19 від 08.01.2019) містяться вимоги, які не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а саме вимоги про стягнення пені.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує, у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань.

Разом з тим, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пеня і штраф) хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням і боргом за договором.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що заявником не зазначено повного найменування боржника та дійсного місцезнаходження сторін, не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, не подано первинних документів, що підтверджують факт часткової сплати за договором про постачання електричної енергії № 1643 від 22.11.2006, що позбавляє суд можливості встановити обставини щодо дійсної суми боргу, а також заявлено вимогу про стягнення пені, яка не відповідає вимогам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пунктів 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147-153 та 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Київобленерго» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанська будівельна компанія» 25 460, 10 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 1643 від 22.11.2006, з яких: 21 223, 40 грн. - борг за активну електричну енергію, 2 446, 49 грн. - пеня, 454, 01 грн. - 3 % річних та 1 336, 11 грн. - інфляційні втрати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 14.01.2019.

Суддя Т.В. Лутак