ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2019 року Справа № 18/145

За заявою розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнє підприємство ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий Агросервіс", вул. Гоголівська, 22/24, оф. 802, м. Київ, 01054,

про розірвання договорів оренди

Суддя Білоусов С. М.

Секретар судового засідання Бойченко Л.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.07.2005 року порушено провадження у справі № 18/145 про банкрутство дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1".

Ухвалою суду від 27.04.2010 року розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Боровика P.JI.

За приписами ч. 5 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, за якою проводиться розгляд справи про банкрутство) арбітражний керуючий зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи щодо захисту майна боржника. Зазначена норма кореспондується із ч. 9 ст. 13 вказаного Закону.

29.11.2018 р. до господарського суду Полтавської області надійшла заява розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий Агросервіс" про розірвання договору оренди № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, що укладені між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.12.2018 року прийнято до розгляду вищевказану заяву розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича та об'єднано справи № 917/1481/18 та № 18/145 в одну справу та присвоєно об'єднаній справі № 18/145.

Ухвала від 04.12.2018 р. повернулась до суду з відміткою пошти на конверті про вибуття організації, яка була направлена на адресу відповідача, зазначену у позові та перевірена судом по безкоштовному пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на неявку відповідача та не подання ним відзиву на позов у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розпорядник майна - арбітражний керуючий Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровик Руслан Леонідович обґрунтовує свою заяву наступним.

Відповідно до Статуту дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" засновником (власником) майна ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" є ДАК "Хліб України".

Згідно Статуту ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" майно Компанії передається Підприємству в користування. Підприємство має право вчиняти щодо майна будь-які дії тільки з дозволу компанії. Підприємство володіє, користується та розпоряджається майном, вчиняючи до нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству і цьому Статуту.

З отриманого дозволу ДАК "Хліб України" (№ 1-2-994/2-9/742 від 24 листопада 2016 року) між Дочірнім підприємством ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс" було укладено наступні договори оренди: № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року.

Згідно п. 6.2 зазначених договорів орендар має право за письмовою згодою з орендодавцем здавати майно в суборенду.

Відповідно до ч. 13 ст. 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, за якою проводиться розгляд справи про банкрутство) керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного фонду господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином.

Однак, як вказує розпорядник майна у своїй заяві, йому стало відомо про те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс" уклало з товариством з обмеженою відповідальністю "Родина Агро" договір суборенди № 2507/18м індивідуально визначеного майна від 25 липня 2018 року та передало орендоване у ДП ДАК "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" майно в суборенду за актами приймання-передачі від 25 липня 2018 року.

Майно в суборенду було передано без письмової згоди орендодавця та без погодження з розпорядником майна.

У зв'язку з цим розпорядник майна - арбітражний керуючий Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровик Руслан Леонідович звернувся до суду про розірвання договору оренди № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, що укладені між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс".

При винесенні ухвали по вищевказаній заяві судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Частина 1 ст. 181 ГК України встановлює, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 2 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із системного аналізу тексту, укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є договором оренди.

Чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору.

Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Згідно норм ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

За приписами ст. 773 Цивільного кодексу України, наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом другим частини 1 статті 783 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договорів, без згоди на це з орендодавцем та без погодження з розпорядником майна передав майно в судоренду.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий Агросервіс" про розірвання договору оренди № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, що укладені між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс" в межах справи № 18/145 про банкрутство Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 232-233, 234 ГПК України та нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича № 01-14/1075 від 28.11.2018 року (вх. № 1736 від 29.11.2018 року) про розірвання договору оренди № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договору оренди № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, що укладені між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діловий агросервіс" - задовольнити.

2. Розірвати договір оренди № 110м індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договір оренди № 111н індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, договір оренди № 112р індивідуально визначеного майна від 28 листопада 2016 року, що укладені між дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1" та товариством з обмеженою відповідальністю «Діловий агросервіс».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий Агросервіс" (вул. Гоголівська, 22/24, оф. 802, м. Київ, 01054, ) на користь розпорядника майна - арбітражного керуючого Дочірнє підприємство ДАК "Хліб України" Миргородський комбінат хлібопродуктів № 1 Боровика Руслана Леонідовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

4. Копії ухвали направити сторонам по справі.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала підлягає оскарженню в порядку та строки, передбачені ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 11.01.2019 року.

Суддя Білоусов С. М.