ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" січня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/657/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Горплюка А.М., за участю секретаря судового засідання Сідлецької Ю.Р., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" про розстрочення виконання рішення

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Веприк Плюс"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД"

про стягнення в сумі 512 487 грн. 20 коп.

В судове засідання учасники справи не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Веприк Плюс" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" про стягнення в сумі 512 487 грн. 20 коп.

Ухвалою господарського суду від 17 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/657/18 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено до слухання у судовому засіданні.

Рішенням господарського суду від 26 грудня 2018 року (суддя Войтюк В.Р.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Веприк Плюс" 512 487 грн. 20 коп. заборгованості та 7 687 грн. 32 коп. витрат по оплаті судового збору.

04 січня 2019 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду від 26 грудня 2018 року на три місяці, зі сплатою щомісячних платежів до повного виконання судового рішення згідно наступного графіка:

- до 31 січня 2019 року сума в розмірі 170 829,06 грн.;

- до 28 лютого 2019 року сума в розмірі 170 829,06 грн.;

- до 29 березня 2019 року сума в розмірі 170 829,08 грн.;

- судовий збір до 29 березня 2019 року сума в розмірі 7 687,32 грн.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішення суду. Вказує, що фінансове становище суттєво обтяжене кредитними зобовязаннями перед Публічним акціонерним товариством "Укрексімбанк", розмір яких на сьогодні складає 3 771 862,54 грн. Зазначає, що неможливість вчасного повернення коштів позивачу полягає у відсутності коштів на рахунках ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" та наявності збитків по балансу товариства. Також вказує, що відповідно до звіту із праці ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" за грудень 2018 року середньооблікова кількість штатних працівників склала 99 чоловік, а фонд оплати праці складає 334 400 грн., сума податку з доходів фізичних осіб 54 300,00 грн. Вказує, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" робить все можливе для погашення заборгованості перед ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Веприк Плюс" та стверджує, що відповідач має намір повністю та добровільно погасити заборгованість шляхом перерахування сум на банківський рахунок позивача, однак, на даний час на банківському рахунку не достатньо грошових коштів. Крім того, зазначає, що одномоментна сплата всієї суми боргу за рішенням суду у даній справі значно погіршить складне фінансове становище боржника, що може призвести до його повної неплатоспроможності.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.01.2019 розгляд вищевказаної заяви призначено в судовому засіданні 14.01.2019 з повідомленням учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 14 січня 2019 року № 01-04/03/2019 в зв'язку з розглядом службової записки помічника судді Войтюка В.Р., з метою недопущення порушення строків розгляду справ визначених ГПК України та у зв`язку з перебуванням судді Войтюка В.Р. у відпустці більше 14 днів та відповідно до пункту 2.3.47, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/657/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2019 року справу № 918/657/18 передано судді Горплюку А.М.

Ухвалою суду від 14.01.2019 прийнято справу № 918/657/18 до провадження судді Горплюка А.М.

У судове засідання 14 січня 2019 року учасники справи не з'явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши подану заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" про розстрочення виконання рішення суду від 26.12.2018, та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Разом з тим, згідно ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, статтею 239 ГПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Господарський суд на підставі статті 331 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п. 7.1., п. 7.1.2. та п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Судом враховано, що середньооблікова кількість штатних працівників склала 99 чоловік, а фонд оплати праці складає 334 400 грн., сума податку з доходів фізичних осіб 54 300,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має значну кредиторську заборгованість. Так, заборгованість ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" перед Публічним акціонерним товариством "Укрексімбанк" складає 3 771 862,54 грн.

В поданій заяві відповідач зазначає, що одномоментна сплата всієї суми боргу за рішенням суду у даній справі значно погіршить складне фінансове становище боржника, що може призвести до його повної неплатоспроможності

Відтак, заходи примусового стягнення з відповідача заборгованості зможуть не тільки не надати очікуваного результату, а й можуть мати своїм наслідком зупинення діяльності відповідача, накопичення нових боргів при неможливості їх погашення, що в свою чергу, позбавить працівників даного підприємства робочих місць, а також недоотримання бюджетом сум податків, які сплачуються вказаним підприємством.

Суд враховує, що заявник не ухиляється від виконання рішення суду, маючи намір добровільно виконати рішення суду та самостійно здійснювати погашення суми боргу.

Надання розстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N36575/02); І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст.6 Конвенції (справа "Крапивницький та інші проти України", заява N60858/00).

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та, беручи до уваги докази, надані відповідачем, зазначає про те, що по-перше, заявник просить не відстрочити виконання рішення, а здійснити його розстрочення, що свідчить про намір здійснення швидкого виконання рішення, однак поступово та частинами, по-друге, строк розстрочення виконання рішення не є надто тривалим та надмірним з огляду на конкретні обставини даної справи та розмір заборгованості, яку відповідач не спроможний сплатити на користь позивача одномоментно єдиним платежем.

Розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

У даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі в разі надання розстрочки буде дотриманий.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не тільки доводів боржника, а й заперечення кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Суд, давши оцінку дотримання принципу пропорційності, тобто встановлення справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, вважає, що наведені боржником обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача.

З метою дотримання справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав стягувача (його права на отримання грошових коштів, стягнутих за судовим рішенням), суд допускає можливість розстрочки виконання судового рішення на суму боргу.

Як зазначалося раніше, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Оцінивши як доводи боржника, так і доводи стягувача, враховуючи фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку, що надання розстрочки виконання рішення на три місяці не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зібрані у справі докази вказують на те, що боржник має намір виконувати рішення суду в добровільному порядку, відтак суд приймаючи до уваги можливий строк розстрочки встановлений ст. 331 ГПК України, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи дійшов висновку про задоволення заяви та розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 у справі № 918/657/18 на три місяці щомісячними платежами до повного його виконання таким чином: до 31 січня 2019 року - 170 829,06 грн.; до 28 лютого 2019 року - 170 829,06 грн.; до 29 березня 2019 року - 170 829,08 грн.

Стосовно розстрочення виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 в частині стягнення судового збору, то дана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, враховуючи норми Закону України "Про судовий збір" суд може розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Враховуючи те, що ухвалення рішення у справі вже відбулося, відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги про розстрочення виконання рішення від 26.12.2018 у справі № 918/657/18 щодо стягнення судового збору у сумі 7 687,32 грн.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 233, 234, ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД" від 04.01.2019 про розстрочку виконання судового рішення у справі № 918/657/18 від 26.12.2018 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 у справі № 918/657/18 на три місяці щомісячними платежами до повного його виконання таким чином:

1) до 31 січня 2019 року - 170 829,06 грн.;

2) до 28 лютого 2019 року - 170 829,06 грн.;

3) до 29 березня 2019 року - 170 829,08 грн.;

3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Дана ухвала набирає законної сили 14 січня 2019 року та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Горплюк А.М.