РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2019 року справа № 927/608/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянуто матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ", пл. Горького, будинок 10, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50027

до Приватного підприємства "Трансвіт", вул. Перемоги, будинок 183, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

про стягнення 76368 грн. 40 коп.

за зустрічним позовом

Приватного підприємства "Трансвіт", вул. Перемоги, будинок 183, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ", пл. Горького, 10, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50027

про визнання договору неукладеним та зобовязання повернути грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): не прибув;

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1, адвокат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000090 від 15.12.2016;

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" подано позов до Приватного підприємства "Трансвіт" про стягнення заборгованості у сумі 76368 грн. 40 коп., що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки нафтопродуктів № 009-КР-0368 від 02.01.2018.

Ухвалою суду від 30.08.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №927/608/18, розгляд справи по суті призначено на на 25.09.2018.

20.09.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області надійшов зустрічний позов Приватного підприємства "Трансвіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" про визнання договору поставки нафтопродуктів №009-КР-0368 від 02.01.2008 неукладеним та зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю ІМ ГАЗ, як особу, яка набула за рахунок Приватного підприємства Трансвіт без достатньої правової підстави, повернути грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.09.2018 у справі №927/608/18 зустрічний позов залишено без руху.

У судове засідання 25.09.2018 сторони своїх повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином шляхом надсилання за їх юридичними адресами ухвали господарського суду.

Від відповідача (ПП «Трансвіт») на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 17.09.2018, у якому відповідач щодо позовних вимог заперечив, посилаючись на те що, спірний договір поставки нафтопродуктів №009-КР-0368 від 02.01.2018 не було укладено сторонами у порядку та у формі визначених законодавством. Поставка товару у вигляді зрідженого газу з боку позивача на користь відповідача не відбулась.

Судом відкладено розгляд справи по суті на 16.10.2018, про що зазначено у протоколі судового засідання від 25.09.2018.

02.10.2018 на адресу суду від Приватного підприємства Трансвіт надійшла заява про усунення недоліків від 28.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2018 у справі №927/608/18 прийнято до розгляду зустрічний позов Приватного підприємства "Трансвіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" про визнання договору неукладеним та зобовязання повернути грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп. для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" до Приватного підприємства "Трансвіт" про стягнення заборгованості у сумі 76368 грн. 40 коп. у межах провадження у справі № 927/608/18.

У судове засідання 16.10.2018 прибув повноважний представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом).

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено наявним у матеріалах справи поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" на адресу суду надійшла письмова відповідь на відзив №31 від 02.10.2018, у якому позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) щодо тверджень відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), викладених у відзиві на позовну заяву заперечив.

16.10.2018 Господарський суд Чернігівської області постановив ухвалу про перехід до розгляду справи № 927/608/18 за правилами загального позовного провадження, призначення підготовчого засідання на 06.11.2018 та встановлення учасникам справи строків для подання відзиву на зустрічний позов та відповіді на відзив.

У підготовче засідання 06.11.2018 прибули повноважні представники сторін.

29.10.2018 від відповідача за зустічним позовом на адресу суду надійшов відзив на зустічний позов, у якому відповідач зустічний позов не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, які зафіксовано безпосередньо у договорі та протоколі розбіжностей до нього; сторони вчинили дії спрямовані на його виконання, а тому відсутні підстави вважати договір та протоколом розбіжностей неукладеним. Відповідач за зустрічним позовом вважає неможливим застосування до вказаних правовідносин норми ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки грошові кошти отримані ТОВ «ІМ ГАЗ» на підставі договору укладеного між сторонами, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування вищевказаних положень Цивільного кодексу України.

06.11.2018 відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва у підготовчому засіданні до 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.12.2018 відкладено підготовче засідання у справі № 927/608/18 на 18.12.2018.

У підготовче засідання 18.12.2018 сторони своїх повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином шляхом надсилання за їх юридичними адресами ухвали господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2018 у справі №927/608/18 закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.01.2019.

У судове засідання 08.01.2019 прибув повноважний представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом).

Електронною поштою на адресу Господарського суду Чернігівської області від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку з відсутністю прямого сполучення між областями, відсутність квитків на потяг, а також просить суд визнати поважними причини неявки у судовое засідання.

Розглянувши клопотання позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) про відкладення розгляду справи, суд відмовляє у його задоволенні, оскільки зазначені позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) причини щодо відкладення розгляду справи не є поважними, а тому підстави для відкладення розгялу справи по суті відсутні.

Крім того, ухвалою суду від 18.12.2018 явка сторін у судове засідання обовязковою не визнавалась, отже, відсутні підстави визнавати поважними або неповажними причини відсутності представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) як учасника провадження у справі.

Від ПП «Трансвіт» надійшли письмові пояснення, у яких позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) зазначає про наявність сумнівів з приводу достовірності акту від 20.05.2018, товарно-транспортної накладної від 20.05.2018.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

За доводами позивача за первісним позовом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМ ГАЗ» (постачальником) та Приватним підприємством «Трансвіт» (покупцем) проведено переговори щодо укладення договору поставки нафтопродуктів №0009-КР-0368 від 02.01.2018 (надалі договір) (а.с.53-55), відповідно до умов п.1 якого постачальник зобов?язується передати у власність покупця, а покупець зобов?язується прийняти та оплатити нафтопродукти: газ вуглеводневий зріджений паливний (суміш пропану і бутану технічного СПБТ) ДСТУ4047-2001, відповідно до умов договору.

У матеріалах справи наявна копія договору, яка з боку відповідача за первісним позовом не підписана.

Відповідно до протоколу розбіжностей №1 від 02.01.2018 до договору поставки нафтопродуктів від 02.01.2018 (далі протокол розбіжностей) (а.с.13-14), сторонами було врегульовано зміни у п.2.9, 2.10, 3.1.2 договору та доповнено п. 3.1.3, 3.1.4, 7.6, 7.7, 7.8 Протокол розбіжностей підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Погоджені сторонами істотні умови у протоколі розбіжностей не були відображені у тексті договору, договір поставки нафтопродуктів №0009-КР-0368 від 02.01.2018 з боку покупця (ПП «Трансвіт») підписаний не був.

Як зазначає позивач за первісним позовом, 20.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМ ГАЗ» поставлено Приватному підприємству «Трансвіт» зріджений газ (пропан-бутан) у кількості 5,308 т. на загальну суму 118368 грн. 40 коп.

У підтвердження доказу поставки товару позивач за первісним позовом посилається на рахунок № 913 від 20.05.2018 (а.с.19), товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 20.05.2018 (а.с.95) та видаткову накладну № 1986 від 20.05.2018 (а.с.93).

Також позивачем за первісним позовом наданий акт від 20.05.2018, у якому зазначено про те, що представник відповідача за первісним позовом (ПП»Трансвіт») отримав товар та відмовився від підписання видаткової накладної та передавати її продавцю (ТОВ «Ім Газ») (а.с. 96).

Вказані документи, на які посилається позивач за первісним позовом, з боку відповідача за первісним позовом (ПП «Трансвіт») не підписані та не містять посилання на договір поставки нафтопродуктів № 009-КР-0368 від 02.01.2018.

31.05.2018 позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача за первісним позовом паспорт якості та сертифікат відповідності на поставлений 20.05.2018 товар.

Як зазначив позивач за первісним позовом, у рахунок оплати за отриманий товар відповідачем за первісним позовом відповідно до платіжного доручення №883 від 31.05.2018 (а.с.64) було сплачено на користь ТОВ «Ім Газ» 42000 грн 00 коп. У графі «Призначення платежу» вищевказаного платіжного доручення зазначено: попередня оплата за зріджений газ згідно рахунка № 913 від 20.05.2018, у т.ч. ПДВ 20% - 7000,00 грн.

Позивач за первісним позовом вважає, що спірний договір є укладеним, з боку ТОВ «Ім Газ» виконаний належним чином, відповідачем за первісним позовом товар отриманий та сплачений частково у сумі 42000 грн 00 коп. Решта вартості товару у сумі 76368 грн. 40 коп. відповідачем за первісним позовом сплачена не була.

Заборгованість у розмірі 76368 грн. 40 коп. заявлена до стягнення позивачем за первісним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) зазначає, що договір поставки нафтопродуктів № 009-КР-0368 від 02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМ ГАЗ» та Приватним підприємством «Трансвіт» у встановленому законодавством порядку та у встановленій формі укладено не було, оскільки не було підписано єдиного документу (договору), який би містив усі погоджені сторонами істотні умови. Поставка товару відповідно до рахунку на оплату №913 від 20.05.2018 та видаткової накладної № 1986 від 20.05.2018 не відносилася до господарських відносин сторін з виконання умов договору, оскільки у графі «Договір» відсутнє посилання на спірний договір. У рахунку відсутній підпис та ПІП особи, яка виписала рахунок. У видатковій накладній невірно зазначена адреса ПП «ТРАНСВІТ», а також відсутні підпис та ПІП особи, яка її склала та печатка товариства. Видаткова накладна не містить підпису, ПІП особи, печатки та відомостей про довіреність з боку ПП «ТРАНСВІТ», що могли б свідчити про підтвердження факту отримання товару.

ПП «ТРАНСВІТ» зазначає, що грошові кошти у сумі 42 000 грн 00 коп. сплачено на користь ТОВ «ІМ ГАЗ» не у рахонок погашення заборгованості за отриманй товар на підставі спірного договору, а як кошти попередньої оплати за газ, який ТОВ «ІМ ГАЗ» мав би поставити на користь ПП «ТРАНСВІТ» у майбутньому на підставі укладеного нового договору поставки. У підтвердження викладеного позивач за зусрічним позовом (відповідач за первісним позовом) посилається на платіжне доручення №883 від 31.05.2018 де у графі «Призначення платежу» зазначено «Попередня оплата за зріджений газ згідно рахунка № 913 від 20.05.18 р. у т.ч. ПДВ 20% - 7000.00 грн» (а.с. 64).

ПП «ТРАНСВІТ» ввважає, що саме ТОВ «ІМ ГАЗ» не поставив частину оплаченого ПП «ТРАНСВІТ» товару (газу) та неправомірно користується грошовими коштами останнього у зв'язку з чим звернувся із зустрічним позовом до суду про визнання договору №009-КР-0368 поставки нафтопродуктів від 02.01.2018 неукладеним (таким, що не відбувся) та зобов?язання ТОВ «ІМ ГАЗ» повернути грошові кошти у сумі 42 000 грн 00 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши присутніх в судових засіданнях під час судового розгляду справи представників сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість первісних позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні первісного позову, а також про часткову обґрунтованість зустрічного позову та необхідність часткового задоволення зустрічних позовнгих вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Підставою позову позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) визначив факт часткової несплати відповідачем за первісним позовом товару (газ), отриманого на підставі договору поставки нафтопродуктів №0009-КР-0368 від 02.01.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до ч. 2 ст. 671 Цивільного кодексу України, якщо договором купівлі-продажу асортимент товару не встановлений або асортимент не був визначений у порядку, встановленому договором, але із суті зобов'язання випливає, що товар підлягає переданню покупцеві в асортименті, продавець має право передати покупцеві товар в асортименті виходячи з потреб покупця, які були відомі продавцеві на момент укладення договору, або відмовитися від договору.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Судом встановлено, що договір поставки нафтопродуктів №0009-КР-0368 від 02.01.2018, на який посилається позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом), не підписаний відповідачем за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - Приватним підприємтвом «Трансвіт» та, як наслідок, дії спрямовані на встановлення, зміну або припинення прав та обов?язків між сторонами не було погоджено.

Таким чином, договір на поставку нафтопродуктів №0009-КР-0368 від 02.01.2018 сторонами у даній справі укладено не було.

У підтвердження факту отримання відповідачем за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) обумовленого договором товару позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) послався на рахунок №913 від 20.05.2018 на суму 118368 грн. 40 коп. (а.с. 19), товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 20.05.2018 (а.с.95) та видаткову накладну №1986 від 20.05.2018 на суму 118368 грн. 40 коп. (а.с.93).

У рахунку на оплату №913 від 20.05.2018 на суму 118368 грн. 40 коп. відсутнє посилання на будь-який договір та взагалі не підписаний жодною посадовою особою, а також вказана копія рахунку належним чином не засвідчена позивачем за первісним позовом.

Додані до матеріалів справи позивачем за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 20.05.2018, видаткова накладна № 1986 від 20.05.2018, а також акт від 20.05.2018, у якому зазначено про відмову ПП «Трансвіт» від підписання видаткової накладної, також не підписані предстаником Приватного підприємтва «Трансвіт» та не містять посилання на договір поставки нафтопродуктів № 009-КР-0368 від 02.01.2018.

Таким чином, доводи ТОВ «Ім Газ» щодо укледання договору поставки нафтопродуктів та отримання ПП «Трансвіт» товару на виконання умов вказаного договору є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Крім того, судом приймаються до уваги доводи ПП»Трансвіт», викладені у зустрічній позовній заяві, щодо зазначених вище документів, які не були оформлені належним чином та не підтверджують господарських відносин між сторонами у вигляді поставки товару.

Судом критично оцінюється наданий ТОВ "Ім Газ" у відповідь на відзив акт від 20.05.2018, у якому зазначено про відмову ПП «Трансвіт» від підписання видаткової накладної. Вказаний акт складений в односторонньому порядку і до позовної заяви наданий не був.

Платіжне доручення № 883 від 31.05.2018 на суму 42000 грн. 00 коп., яке надано позивачем у підтвердження часткової оплати отриманого відповідачем за первісним позовом товару судом оцінюється критично, оскільки у призначенні платежу вказаного платіжного доручення заначено, що це попередня оплата за зріджений газ згідно рахунку №913 від 20.05.2018. Як уже встановлено судом, рахунок №913 від 20.05.2018 не підписаний, посилання при оплаті на договір відсутнє.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у процесі судового розгляду справи не було доведено факту поставки товару відповідачу за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), а тому у позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) відсутні правові підстави для вимоги щодо його оплати.

Таким чином, вимоги первісного позову є необґрунтованими та такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Судові витрати за первісним позовом відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача за первісним позовом.

Щодо позовної вимоги ПП «Трансвіт» до ТОВ «Ім Газ» про зобовязання повернути грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп. суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, ПП «Трансвіт» відповідно до платіжного доручення №883 від 31.05.2018 (а.с.64) було сплачено на користь ТОВ «Ім Газ» 42000 грн 00 коп., що не заперечується відповідачем за зустрічним позовом (ТОВ «Ім Газ»).

У платіжному дорученні №883 від 31.05.2018 у графі «Призначення платежу» вищевказаного платіжного доручення зазначено: попередня оплата за зріджений газ згідно рахунка № 913 від 20.05.2018, у т.ч. ПДВ 20% - 7000,00 грн., про що також зазначено і у виписці банку з рахунку ТОВ «Ім Газ».

У зв?язку з встановленням судом факту, що рахунок №913 від 20.05.2018 не є належним доказом виставленого ТОВ «Ім Газ» рахунку на оплату товару, а тому у ПП «Трансвіт» не було правових підстав на його оплату згідно вищевказаного рахунку.

За таких обставин перераховані ПП «Трансвіт» на користь ТОВ «Ім Газ» грошові кошти у розмірі 42000 грн. 00 коп. не є передплатою за товар, що мав бути поставлений ТОВ «Ім Газ», а є помилково та безпідставно перерахованими грошовими коштами.

У даному випадку до правовідносин сторін у справі підлягають застосуванню положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) буз достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення вказаної норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Перераховані за платіжним дорученням №883 від 31.05.2018 грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп. відповідачем за зустрічним позовом позивачеві за зустрічним позовом повернуті не були.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено помилковість перерахування ПП «Трансвіт» і безпідставність отримання ТОВ «Ім Газ» грошових коштів у розмірі 42000 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «Ім Газ» на користь ПП «Трансвіт» у справі суми помилково та безпідставно сплачених відповідачеві за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) грошових коштів у розмірі 42000 грн. 00 коп.

Судові витрати за зустрічним позовом у розмірі 1762 грн. 00 коп. відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача за зустрічним позовом (ТОВ «Ім Газ»).

Стосовно вимог зустрічного позову про визнання договору поставки нафтопродуктів неукладеним суд зазначає таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із приписами ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У розумінні зазначених правових приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника. При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.

Отже, підставою звернення до суду є саме наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, за захистом якого особа звертається до суду.

Матеріалами справи не підтверджено порушення прав ПП «Трансвіт» з боку ТОВ «Ім Газ» неукладеністю спірного догвору поставки, а сама вимога позивача за зустрічним позовом про визнання договору неукладеним спрямована на встановлення факту, що має юридичне значення, а не на поновлення порушеного права або захист охоронюваного законом інтересу.

Цей факт може встановлюватись господарським судом лише у разі вирішення спору про право цивільне.

Отже, заявлена вимога про визнання договору неукладеним не відповідає способам захисту прав, передбаченим ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України та іншими законами України.

З врахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо визнання договору неукладеними, оскільки є неможливим застосування способу захисту права, який не відповідає Закону і не приводить до відновлення порушеного права.

Судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача за зустрічним позовом (ПП «Трансвіт») відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 236-238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" до Приватного підприємства "Трансвіт" про стягнення 76368 грн. 40 коп. відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати за первісним позовом покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ".

3. Зустрічний позов Приватного підприємства "Трансвіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ" задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМ ГАЗ", пл. Горького, 10, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50027, код 40149986 на користь Приватного підприємства "Трансвіт", вул. Перемоги, будинок 183, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код 32174342, грошові кошти у сумі 42000 грн. 00 коп. витрати зі сплати судового збору у сумі 1762 грн. 00 коп. Видати наказ Приватному підприємтсву «Трансвіт» післі набрання рішенням законної сили.

5. В решті вимог зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні 08.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 18.01.2019.

Суддя Демидова М.О