РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.01.2019Справа № 910/14389/18

Суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Аква" (вул. Січових Стрільців, буд.37-41, м. Київ, 04053, )

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (вул. Кіото, буд.25, м.Київ, 02156, )

про стягнення 5 216,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Аква" звернулось до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом про стягнення 4 208,78 грн основного боргу, 844,53 грн пені, 90,32 грн інфляційних втрат, 73,00 грн 3% річних, посилаючись на неналежне виконання Приватним акціонерним товариством "Бліц-Інформ" зобов'язань з оплати поставленого по договору поставки № 50/14 від 29.12.2014 товару.

Ухвалою суду від 30.10.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву та позивачу-відповіді на відзив за наявності.

19.11.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та вказує на підписання договору поставки №50/14 від 29.12.2014 «бувшим» працівником ОСОБА_1. без наданого йому права підписання вказаного договору.

29.11.2018 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на заперечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 року між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 50/14, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставляти і передавати у власність покупцю продукти харчування (мін.води), згідно усним або письмовим замовленням. Покупець зобов'язався прийняти та оплатити продукцію на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 2.1. договору, кількість, асортимент, ціна на товар вказуються в накладній.

Пунктом 4.3. договору, в редакції протоколу розбіжностей, передбачено, що покупець оплачує поставлений товар на протязі 14 календарних днів з моменту поставки товару постачальником кожної партії товару.

Відповідно до п. 10.2. договору, договір рахується продовженим якщо одна із сторін не повідомила другу сторону в письмовій формі за 10 днів до закінчення його строку про розірвання договору, даний договір являється пролонгованим на той же строк. За таких умов пролонгація терміну дії договору може проходити не однократно.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання умов договору за видатковими накладними № ХАЛ-007447 від 14.02.2018 на суму 1 354,46 грн, № ХАЛ-006882 від 12.02.2018 на суму 2 934,22 грн. було передано товар, а уповноваженим представником відповідача за довіреністю прийнято товар.

Факт поставки товару підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, копії яких долучені до справи.

Згідно ст 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Доказів оплати відповідачем суми 4 208,78 грн заборгованості за отриманий товар, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару у сумі 4 208,78 грн за вказаними видатковими накладними є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 4 208,78 грн. основного боргу по договору поставки № 50/14 від 29.12.2014 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.3 договору визначено, що покупець сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Нормами ч.2 ст. 625 Цивідбного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 844,53 грн. пені, 73,00 грн. 3% річних 90,32 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання, розрахунок яких здійснено по кожній із вищевказаних видаткових накладних.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірним, отже підлягає задоволенню.

При цьому, позивачем заявлено до стягнення 844,53 грн пені по кожній видатковій накладній за весь період прострочення, без урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГПК України та не враховано п. 4.3. договору, строки оплати (14 календарних днів з моменту поставки товару).

Таким чином, заявлена до стягнення пеня підлягає перерахунку за шість місяців прострочення виконання зобов'язання та з урахуванням п.4.3. договору. Згідно розрахунку суду підлягає стягненню пеня по видатковій накладній № ХАЛ-007447 від 14.02.2018 за період з 01.03.2018 по 01.09.2018 на суму 235,25 грн; № ХАЛ-006882 від 12.02.2018 за період з 27.02.2018 по 25.05.2018 на суму 500,67 грн. пені. Таким чином, загальний розмір пені, яка підлягає стягненню становить 735,92 грн.

Поданий відзив відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1. не мав права підписувати договір поставки № 50/14 від 29.12.2014., вказані твердження не приймаються судом до уваги та спростовуються наступним.

В тексті договору міститься назва та реквізити документу - довіреність, якою уповноважили відповідну особу на укладення договору. Крім того, вказаний підпис скріплено печаткою підприємства, будь-які заперечення щодо дійсності вказаного відтиску печатки на договорі - відсутні, як і відсутні докази того, що печатка, якою було завірено підпис уповноваженої особи, була втрачена або викрадена.

Крім того, відповідач посилається на недоведеність факту отримання товару від позивача через ненадання належних доказів. Проте, до матеріалів справи позивачем подано належним чином засвідчені копії видаткових накладних, які зареєстровані в ЄДПН податкові накладні до кожної видаткової накладної, складеної на спірні операції.

З огляду на вказані вище приписи законодавства та встановлені судом обставини неналежного виконання відповідачем умов договору щодо повного розрахунку за надані послуги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову, покладаються на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (вул. Кіото, буд.25, м.Київ, 02156, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Аква"(вул. Січових Стрільців, буд.37-41, м. Київ, 04053, ) 4 208 (чотири тисячі двісті вісім) грн. 78 коп. основного боргу, 735 (сімсот тридцять п'ять) грн. 92 коп. пені, 73 (сімдесят три) грн. 00 коп. 3% річних, 90 (дев'яносто) грн. 32 коп. інфляційних та судовий збір у розмірі 1 725 (одну тисячу сімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 08.01.2019

Суддя Н.І. Ягічева