СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2019 р. Справа № 922/2069/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М. , суддя Слободін М.М. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: Черних І.О. адвокат за свідоцтвом,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за вх. №424 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.18 (повний текст рішення складено 12.09.2018, суддя Светлічний Ю.В.) у справі № 922/2069/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест Укргазкомунбуд", м.Харків,

до Фізичної особи - підприємця Мартіяна Артема Євгенійовича, АДРЕСА_1,

про стягнення 220 177, 45 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трест Укргазкомунбуд", (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця Мартіяна Артема Євгенійовича, в якій просив відшкодувати шкоду, завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди, що встановлена постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2018р. по справі №641/1335/18, а саме у розмірі 220177,45 грн., що складається з: різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 158844,10 грн.; втрат товарної вартості автомобіля у розмірі 61 333, 35 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2018 р. у справі №922/2069/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Укргазкомунбуд» до фізичної особи - підприємця Мартіян Артема Євгеновича залишені без задоволення.

Рішення обґрунтовано недоведеністю позивачем тієї обставини, що особа, яка скоїла ДТП знаходилася у трудових відносинах з відповідачем або виконувала роботу на його замовлення, а тому приписи ст.1172 ЦК України, в даному випадку не застосовуються.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Харківської області по справі №922/2069/18 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято судом першої інстанції з неправильним встановленням фактичних обставин справи.

Зокрема, оскільки свідчення свідка (водія ОСОБА_4) протирічить одне одному, суд першої інстанції повинен був взяти до уваги, що автомобіль винуватця ДТП "ІVЕСО", реєстраційний номер НОМЕР_1 є спеціалізованим транспортом - «автоевакуатором» призначенням для перевезення транспортних засобів. Як вбачається з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ФОП Мартіян А.С., зокрема, є вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, інші допоміжна діяльність у сфері транспорту. Крім того, автомобіль "ІVЕСО", реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований саме за відповідачем. Ці обставини, на думку позивача, підтверджують, що водій ОСОБА_4, під час скоєння ДТП, перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2018 р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Укргазкомунбуд» на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 р. по справі № 922/2069/18 та встановлено позивачу строк до 08.11.2018 р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. справу призначено до розгляду на 06.12.2018.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у зв'язку з відпусткою судді Россолова В.В., який входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/2069/18.

Згідно з витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018 р. сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М., суддя Дучал Н.М.

06.12.2018 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про призначення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його хворобою.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 10.01.2019 р.

В судове засідання, призначене на 10.01.2019 р. з'явився представник відповідача. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення по справі залишити без змін.

Представники заявника апеляційної скарги не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином. Явка сторін не визнавалася обов'язковою.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. (ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді доповідача) , дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, вислухав пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова зазначає наступне.

Як зазначено у позовній заяві, 23 лютого 2018 року о 11 год. 45 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем "ІVЕСО", реєстраційний номер НОМЕР_2 по проспекту Гагаріна біля будинку 185/1 в м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3, чим спричинив пошкодження зазначених транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2018р. встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4, п. п. 12.1. 13.1 Правил дорожнього руху України і визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК№ 229211 належить позивачу на праві власності, чим позивачу завдано матеріальну шкоду.

Позивач зазначає, що відповідно до висновку №13С судової автотоварознавчої експертизи від 30.04.2018р. складеного судовим експертом Бочаровим С.М., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2017 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП яке відбулося 23.02.2018р. складає - 242893,38 грн.

Величина втрати товарної вартості автомобіля Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2017 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП яке відбулося 23.02.2018р. складає - 61333,35грн.

Вартість проведення судової експертизи складає 1900,00 грн., що підтверджується договором №68/18 від 01.03.2018р. та платіжним дорученням №125 від 01.03.2018р.

Фактична вартість ремонту автомобіля Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3 на сертифікованому для даної марки автомобілів СТО - ТОВ "Автодом Харків" склала 257844,10 грн., що підтверджується рахунком №АВ2К016212-04 від 24.04.2018р., нарядом-замовленням №А02Н016212 від 23.04.2018р. та платіжними дорученнями № 156 від 19.03.2018р. на суму 50000грн., №131 від 12.03.2018р. на суму 120000грн., № 201 від 25.04.2018р. на суму 87844,10 грн.

Позивач також зазначає, що частину збитку у розмірі 99000грн. позивачу було відшкодовано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес", полісом якої був забезпечений на момент ДТП автомобіль винуватця "ІVЕСО", реєстраційний номер НОМЕР_2.

З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичними витратами з відновлення автомобіля у розмірі 257844,10 грн. та сплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 99000,00 грн., що становить 158844,10 грн. та витрата товарної вартості автомобіля у розмірі 61333,35 грн.

Як зазначалося вище, у задоволені позовних вимог судом першої інстанції було відмовлено з посиланням на те, що позивачем належними доказами не підтверджено, що ОСОБА_4 під час скоєння ДТП перебував з відповідачем у трудових стосунках.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.73 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до приписів ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними

Підстави звільнення від доказування визначені у ст.75 ГПК України. Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Крім того, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід зазначити, що в силу приписів ч.5 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Заявник апеляційної скарги ( позивач по справі) наполягає, що громадянин ОСОБА_4 під час скоєння ДТП перебував з відповідачем у трудових відносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, справа № 922/2069/18 розглядалася господарським судом Харківської області в порядку спрощеного провадження, та позивач у справі заперечень щодо визначення судом такого порядку розгляду даної справи не надавав.

Згідно ч.8-9 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

З огляду на наведене, судом першої інстанції правомірне було відмовлено у задоволенні клопотання щодо виклику свідків в судове засідання.

В матеріалах справи містяться дві заяви ОСОБА_4, а саме заява від 18.07.2018 р. (а.с. 85) в якій він визнає факт перебування з відповідачем у трудових відносинах, та заява від 10.08.2018 р. в якій він не визнає зазначені стосунки.

За таких обставин, враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, заяви ОСОБА_4 від 18.07.2018 р. та від 1.08.2018 р. не повинні братися судом до уваги.

В той же час, жодного доказу, що ОСОБА_4 під час скоєння ДТП знаходився у трудових відносинах з відповідачем, матеріали справи не містять.

Надані позивачем до матеріалів справи фотографії не є беззаперечними доказами, існування трудових відносин між ОСОБА_4 та відповідачем.

Сам лише факт, наявності у ОСОБА_4 документів, необхідних для керування автомобілем відповідача, також не може підтверджувати існування саме трудових відносин, оскільки власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. (п.2.2. Правил Дорожнього руху)

Згідно до п.2.1. Правил дорожнього руху України, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В той же час, постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2018 року по справі №641/1335/18 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_4 ні де не працює та є винуватцем у ДТП, що сталася 23 лютого 2018 року о 11 год. 45 хв. по проспекту Гагаріна біля будинку 185/1 в м. Харкові, за участю двох автомобілів: "ІVЕСО", реєстраційний номер НОМЕР_1 та Volkswagen Тоureg, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до приписів ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, в силу приписів ч.5 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Матеріали справи взагалі не містять інформації, що відповідач, під час здійснення підприємницької діяльності, використовує найманих працівників

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в силу приписів ч.4 ст.73 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

В той же час, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Зазначене право закріплено у ст.81 ГПК України.

Про те, з такими клопотаннями позивач до суду першої інстанції не звертався, наполягаючи лише не виклик свідків у судові засідання

З огляду на наведене, судова колегія також приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню,

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (ст.275 ГПК України).

Згідно приписів ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В даному випадку судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест Укргазкомунбуд», м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 по справі № 922/2069/18 - залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2018 по справі №922/2069/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.01.2019.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Н.М. Дучал

Суддя М.М. Слободін