РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2019 року справа № 927/913/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Агробізнес" , вул. Мелітопольська, 4, с. Мар?янівка, Каховський район, Херсонська область, 74683

до Фізичної особи-підприємця Скороход Миколи Анаталійовича, АДРЕСА_1

про стягнення 85835 грн. 80 коп.

Представники сторін:

від позивача: Буряк О.В., довіреність від 09.01.2019;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" подано позов до фізичної особи-підприємця Скороход М.А. про стягнення заборгованості у сумі 85835 грн. 80 коп. за товар, отриманий, за доводами позивача, на підставі платіжних доручень №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №927/913/18, розгляд справи по суті призначено на 15.01.2019.

У судове засідання прибув повноважний представник позивача.

27.12.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області підприємством зв'язку повернуто поштове відправлення, а саме ухвала суду, надіслана судом відповідачеві за даним позовом - фізичній особі-підприємцю Скороход М. А. (юридична адреса:АДРЕСА_1), із зазначенням причини повернення: "Інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 6 п. 4 с. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідач у справі належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Представником позивача позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача надав письмове клопотання про залучення додаткових документів.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивачем на підставі платіжних доручень №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. перераховано відповідачу грошові кошти на загальну суму 85835 грн. 80 коп. (а.с. 28-30).

У графі «Призначення платежу» платіжного доручення №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп. зазначено: оплата за рахунком №01-11/2017 від 01.01.2017, за програмне забезпечення без ПДВ.

У графі «Призначення платежу» платіжного доручення №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп. зазначено: згідно договору поставки, за програмне забезпечення,згідно із рахунком №03-11/2017 від 09.11.2017.

У графі «Призначення платежу» платіжного доручення №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. зазначено: згідно договору поставки за посуд, згідно із рахунком №02 від 09.11.2017.

У підтвердження перерахування грошових коштів позивачем додані рахунки - фактури №01-11/2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №03-11/2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №02 від 09.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп.

Вказані рахунки-фактури, на які посилається позивач, з боку відповідача не підписані та не містять посилання на договір поставки, або будь-який інший договір.

У позовній заяві позивач вказує на те, що грошові кошти у сумі 85835грн. 80 коп. були сплачені відповідачу за програмне забезпечення та посуд, але відповідачем товар поставлений не був.

Факт отримання грошових коштів у сумі 85835грн. 80 коп. за вищевказаними платіжними дорученнями відповідачем не спростовано.

Позивачем на адресу відповідача 29.05.2018 був направлений лист-вимога №176 з проханням про повернення грошових коштів у розмірі 85835 грн. 80 коп.(а.с 31). Факт надсилання вказаного листа-вимоги відповідачем не спростований та підтверджений наявним у матеріалах справи описом вкладення (а.с. 32).

Вимога про повернення коштів відповідачем була залишена без задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заборгованість у розмірі 85835грн. 80 коп. заявлена до стягнення позивачем за даним позовом.

Заперечень на позов відповідач у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" відповідно до платіжних доручень №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. сплачено на користь фізичної особи-підприємця Скороход М.А. 85835 грн. 80 коп., що не спростовується відповідачем у справі.

У вищезазначених платіжних дорученнях у графі «Призначення платежу» міститься посилання на договір поставки та рахунки, проте у матеріалах справи відповідний договір відсутній. Докази його укладення відсутні.

Рахунки фактури №01-11/2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №03-11/2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №02 від 09.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп., які додані позивачем до матеріалів справи, на які є посилання у відповідних платіжних дорученнях, з боку відповідача не підписані та не містять вказівки на договір поставки або інший договір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що між сторонами фактично договору поставки укладено не було, а рахунки-фактури №01-11/2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №03-11/2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №02 від 09.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. не є належним доказом виставлення відповідачем рахунків на оплату товару за договором.

За таких обставин посилання у платіжних дорученнях на договір поставки та рахунки є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги.

На момент здійснення платежів за платіжними дорученнями №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. у позивача не було правових підстав на оплату товару згідно виставлених відповідачем рахунків-фактури №01-11/2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №03-11/2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №02 від 09.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп.

За таких обставин перераховані позивачем відповідачеві грошові кошти у загальному розмірі 85835 грн. 80 коп. не є платою за товар, що мав бути поставлений відповідачем, а є безпідставно перерахованими грошовими коштами.

Перераховані за платіжними дорученнями №2 від 02.11.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., №1937 від 13.11.2017 на суму 26124 грн. 80 коп., №1938 від 13.11.2017 на суму 49711 грн. 00 коп. відповідачем позивачеві повернуті не були.

У даному випадку до правовідносин сторін у справі підлягають застосуванню положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У відповідності з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) буз достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення вказаної норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено помилковість перерахування позивачем і безпідставність отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 85835 грн. 80 коп.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача у справі суми помилково та безпідставно сплачених відповідачеві грошових коштів у розмірі 85835 грн. 80 коп.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємеця Скороход Миколи Анатолійовича, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес», вул. Мелітопольська, 4, с. Мар'янівка, Каховський район, Херсонська область, 74683, , заборгованість у сумі 85835 грн. 80 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 15.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписаний 21.01.2019.

Суддя М. О. Демидова