ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Справа № 906/278/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 у справі №906/278/18, ухвалене суддею Сікорською Н.А., повний текст складено 23.08.2018.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

про стягнення 70 845 423,07 грн.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" про стягнення 70845423,07 грн. заборгованості за договором №16-413-Н купівлі - продажу природного газу, з яких: 9477705,62 грн. - 3% річних, 39562405,80 грн. - пеня, 21805311,65 грн. - інфляційні.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. у справі №906/278/18 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, розрахунки проведені у повному обсязі, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, які нараховані позивачем на суми, які сплачені за спільними протокольними рішеннями.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р., прийняти апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. у справі №906/278/18 повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу на помилковий висновок суду першої інстанції, що вартість поставленого природного газу погашена за рахунок коштів державного бюджету, який на його думку не відповідає ні обставинам справи, ні доказам, які містяться у справі.

У матеріалах справи є відомості щодо операцій по підприємству за договором у яких відображені платежі як за спільними протокольними рішеннями, так і розподіл платежів, що надходили на спеціальні рахунки на виконання постанови КМУ від 30.09.2015 №792, п. НКРЕКП від 21.03.2017р. №295, про що зазначено у цих операціях. Всі платежі були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості.

Суд першої інстанції у судовому рішенні звернув увагу на те, що позивач при здійсненні розрахунку санкцій, не обґрунтував кошти, які надходили в результаті підписання СПР, заносив у рахунок погашення заборгованості за природний газ без надання пільг/субсидій та компенсацій.

Однак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку в цій частині, оскільки пунктом 6.3 договору визначено, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця. Кошти, що надійшли від покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Таким чином, враховуючи той факт, що у відповідача рахувалася заборгованість за попередній період, кошти сплачені СПР в разі наявності заборгованості на момент надходження коштів були зараховані для погашення заборгованості за попередній період, а в разі виникнення різниці, залишок цих коштів зараховувалися як передоплата за наступні місяці постачання природного газу (абзац 3 пункт 6.3 договору).

При цьому, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що зміст СПР не містить заборони такого розподілу коштів, а договір 16-413-Н, який є предметом спору у цій справі, надає право продавцю здійснювати розподіл у такий спосіб

Також, позивач не погоджується із твердженням суду першої інстанції щодо того, що розрахунок позивача який міститься в матеріалах справи, не відображає даних щодо надходження коштів зі спеціального розподільчого рахунку, зокрема у лютому та березні 2017року.

Таким чином, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки умовам договору купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 №16-413-Н, який є предметом спору у цій справі.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2018 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. у справі №906/278/18, справу призначено до розгляду.

14.11.2018 р. на адресу апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач звертає увагу апеляційного суду, на те, що формування спільних протокольних рішень в частині суми, яка була предметом вказаних спільних протокольних рішень, здійснювалось за наявними коштами в державними бюджеті України, а не за сумами, які визначались в актах звіряння, які, в свою чергу, підписувались між головними розпорядниками коштів та Відповідачем, в той час коли розрахунки з використанням спільних протокольних рішень мали проводитись з урахуванням сум визначених в актах звіряння, що підтверджується п. 1.2 Наказу №493/688 яким передбачено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Таким чином, відповідач просить апеляційний суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. у справі №906/278/18 без змін.

17.12.2018 р. на адресу апеляційного господарського суд від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли письмові пояснення від 14.12.2018 р. №14/4-3282, в яких позивач зазначив, що за приписами п.6.1. договору від 28.10.2016 № 16-413-Н, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем, купівлі-продажу природного газу.

Отже, сторони погодили порядок та строки розрахунків і визначили, що відповідач може розрахуватися за використаний природний газ як до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, так і протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем, купівлі-продажу природного газу.

Таким чином, апелянт стверджує, що у позивача виникає право для нарахування штрафних та фінансових санкцій на заборгованість сплачену за рахунок власних коштів, з 26 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу; та з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, після закінчення 90 днів, на заборгованість сплачену за рахунок державних коштів.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26 грудня 2018 року у зв'язку з перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/278/18 - ОСОБА_4 у період з 21 грудня 2018 р. по 06 січня 2019 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/278/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 р. прийняти справу №906/278/18 до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В.

27.12.2018 р. на адресу апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" надійшли заперечення на пояснення від 14.12.2018 №14/4-3282, в яких відповідач звертає увагу на те, що дотримуючись умов Договору від 28.10.2016 виконав зобовязання з оплати в порядку, визначеному умовами даного Договору та з дотримання імперативних норм діючого законодавства України, так як останній є субєктом ринку природного газу, діяльність якого підпорядкована відповідним спеціалізованим нормам законодавства, а тому наслідки порушення грошового зобовязання передбачені ст. ст. 549, 624, 625 ЦК України не застосовуються.

У судовому засіданні 27.12.2018 р. судом апеляційної інстанції було запропоновано призначити судово-економічну експертизу розрахунку позовних вимог, доданого до позовної заяви.

09.01.2019 р. на електронну адресу апеляційного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" надійшли додаткові пояснення в яких відповідач зазначає щодо недоцільності призначення та проведення судової економічної експертизи, через специфіку даної справи, що полягає у різному тлумаченні і застосуванні позивачем і відповідачем положень розділу 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» Договору купівлі - продажу природного газу №16-413-Н від 28.10.2016 р., при здійсненні своїх розрахунків позивачем і відповідачем (розрахунок відповідача наведений у відзиві на апеляційну скаргу виключає наявність прострочення платежів, а згідно із розрахунком здійсненим позивачем, відповідач заборгував позивачу - 70 845 423, 07 грн.)

Отже наявність або відсутність прострочення платежів за Договором, що доводить позивач своїм розрахунком, а відповідач, у свою чергу, спростовує своїм розрахунком, залежить виключно від тлумачення та застосування положень Договору сторонами даної справи, а правова оцінка правильності тлумачення сторонами положень даного Договору належить саме суду. Окрім того в силу приписів ст. 98 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) предмет судової експертизи не можуть бути питання права.

10.01.2019 р. на адресу апеляційного суду від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшли заперечення проти призначення судово-економічної експертизи, в яких відповідач заперечує проти проведення експертизи, вважає, що питання розрахунку позовних вимог не можуть бути поставлені на розгляд та вирішення експерта, оскільки не відносяться до предмету спору та обставин справи.

В судовому засіданні 10.01.2019 р. представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав свої пояснення щодо обставин справи. Вважає рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 р. у справі №906/278/18є незаконним та необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування своєї правової позиції, вважають що рішення господарського суду Житомирської області прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"(продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (покупець, відповідач) укладено договір № 16-413-Н купівлі-продажу природного газу.

За умовами п. 1.1. договору продавець зобов'язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (п. 1.2 договору).

У пункті 2.1 договору сторони погодили, що продавець передає покупцеві з 01.10.2016 по 31.10.2017 (включно) природний газ обсягом до 587000,000 тис. куб. метрів .

Відповідно до п. 3.2 договору, приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі.

За приписами п. 6.1. договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем, купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев'яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, має бути здійснений до закінчення 90 - денного строку і відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків , коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 p. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

У пункті 6.3 договору передбачено, що за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує, кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Відповідно до умов договору позивач, за актами прийому-передачі протягом жовтня 2016 року - березня 2017 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму ,17 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 194922316,34 грн.; від 30.11.2016 на суму 298208280,02грн.; від 31.12.2016 на суму 350221416,94 грн., від 31.01.2017 на суму 417835125,10 грн.; від 28.02.2017 на суму 351372433,37 грн.; від 31.03.2017 на суму 252686926,40 грн.

Розрахунки за отриманий природний газ проведені в повному обсязі в розмірі ,17 грн., що відображено в довідці про сальдо підприємства "Житомиргаз збут" за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 та в довідці про операції ТОВ "Житомиргаз збут" за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 . Однак позивач вказує, що такі розрахунки були здійснені відповідачем з порушенням встановленого у п. 6.1 договору строку проведення розрахунків.

Протягом періоду постачання природного газу між ТОВ "Житомиргаз збут" (як постачальником природного газу) та УПСЗН Брусилівської РДА, УПСЗН Попільнянської РДА, УПСЗН Андрушівської РДА, УПСЗН Баранівської РДА , УПСЗН Бердичівської МР, УПСЗН Бердичівської РДА, УПСЗН Богунської р-ди м.Житомира, УПСЗН ОСОБА_1.-Волинської РДА, УПСЗН Ємільчинської РДА, УПСЗН Житомирської р-дим.Житомира,УПСЗН Корольовськоїр-дим.Житомира, УПСЗН Коростенської міської ради, УПСЗН Коростенської РДА, УПСЗН Лугинської РДА, УПСЗН Любарської РДА, УПСЗН виконкому Малинської міської ради, УПСЗН виконкому Малинської РДА, УПСЗН Народицької РДА, УПСЗН Новоград-Волинської міської ради, УПСЗН Новоград-Волинської РДА, УПСЗН Овруцької РДА, УПСЗН Олевської РДА, УПСЗН Пилинської РДА, УПСЗН Радомишльської РДА, УПСЗН Романівської РДА, УПСЗН Ружинської РДА, УПСЗН Черняхівської РДА, УПСЗН Чуднівської РДА, УПСЗНАндрушівської РДА,УПСЗН Баранівської РДА було підписано акти звірки розрахунків по пільгах, субсидіях та компенсаціях.

Між позивачем, відповідачем та органами виконавчої влади було укладено ряд Спільних протокольних рішень (далі - СПР) про погашення заборгованості за договором № 16-413-Н від 28.10.2016, а саме: №2830 від 17.11.2016 на суму 50000000,00грн.(сплачено згідно платіжного доручення №58 від 18.11.2016; №2829 від 17.11.2016 на суму 50 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 57 від 18.11.2016); № 2831 від 17.11.2016 на суму 39 649 911,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 69 від 26.12.2016); №2828 від 17.11.2016на суму 50 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 70 від 26.12.2016); №405 від 19.01.2017 на суму 14 492 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 10 від 20.01.2017), №404 від 19.01.2017 на суму 30 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 9 від 20.01.2017), №403 від 19.01.2017 на суму 49 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 8 від 20.01.2017); №402 від 19.01.2017 на суму 49 800 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 7 від 20.01.2017), №400 від 19.01.2017 на суму 49 900 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 5 від 20.01.2017); №399 від 19.01.2017 на суму 50 100 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 4 від 20.01.2017); №401 від 19.01.2017 на суму 50200000,00 грн. (сплачено згідно платіжного № 6 від 20.01.2017), №1346 від 21.02.2017 на суму 52 233 296,24грн (сплачено згідно платіжного доручення № 22 від 21.02.2017); №1344 від 21.02.2017 на суму 140000000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 20 від 21.02.2017), №1347 від 21.02.2017 на суму 5 000 000,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 23.03.2017); №1677 від 16.03.2017 на суму 21385893,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 29 від 11.08.2017 ); №1343 від 21.02.2017 на суму 233218015,00 грн . (сплачено згідно платіжного доручення №18 в сумі 194185101,29грн., та № 19 від 21.08.2017 на суму 39032913,71 грн.) №1676 від 16.03.2017 на суму 49900000,00грн, (сплачено згідно платіжного доручення № 28 від 21.08.2017); №1678 від 16.03.2017 на суму 50 100 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 30 від 11.09.2017); №1345 від 21.02.2017 на суму 86523621,00 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 21 від 11.09.2017); №1680 від 16.03.2017 на суму 30000000,00 грн. (сплачено згідно платіжного № 32), №1679 від 16.03.2017 на суму 50 000 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 31 від 11.09.2017); №1681 від 16.03.2017 на суму 50 050 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 33 від 11.09.2017), №1682 від 16.03.2017 на суму 49 950 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 34 від 05.10.2017), №2355 від 20.04.2017 на суму 25 970 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 43 від 20.10.2017), №2350 від 20.04.2017 на суму 23 709 376,58грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 44 від 21.12.2017), №2353 від 20.04.2017 на суму 49 600 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 41 від 21.12.2017); №2351 від 20.04.2017 на суму 49 700 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 39 від 21.12.2017); № №2352 від 20.04.2017 на суму 49 800 000,00грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 40 від 21.12.2017) (а.с. 1-116 т.3).

Крім того у відповідності до Постанови №256 від 04.03.2002 з позивачем були проведені розрахунки а сумі 49500000,00 грн. згідно платіжного доручення №1 від 31.01.2018.

Згідно п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Приписами п. 7.2. договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Враховуючи несвоєчасну сплату відповідачем вартості поставленого газу позивач, на підставі п.7.2 договору, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 39562405,80 грн. пені.

Крім того на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання заявлено до стягнення з відповідача 9477705,62 грн. 3% річних та 21805311,65 грн. інфляційних.

Згідно розрахунку позивачем за зобовязаннями грудня 2016 року нарахована пеня в розмірі 11626,20 грн. за період з 26.01.2017 по 30.01.2017 та 3% річних на суму 2491,33 грн. за період з 26.01.207 по 30.01.2017

За зобов'язаннями січня 2017 року нарахована пеня в розмірі 1049095,51 грн. на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій, яка за даними позивача мала місце за період з 28.02.2017 по 27.04.2017; пеню в розмірі 10078922,16грн. на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала в період з 04.05.2017 по 25.05.2017; 3% річних в розмірі 2625234,35 грн. за період з 28.02.2017 по 22.08.2017. Розрахунок 3% річних здійснено аналогічним способом, що й нарахування пені.

Інфляційні заявлено в загальній сумі 4229574,66 за березень 2017 року на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій та червень-липень 2017 року на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

За зобовязаннями лютого 2017 року нарахована пеня в розмірі 540536,25 грн. за період з 28.03.2017 по 22.08. 2017 на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій за період з 28.02.2017 по 27.04.2017; пеню в розмірі 12739805,85 грн. на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям за період з 30.05.2017 по 08.10.2017; 3% річних в розмірі 3184101,31 грн. за період з 28.03.2017 по 08.10.2017. Розрахунок 3% річних здійснено аналогічним способом, що й нарахування пені.

Крім того, заявлено інфляційні на загальну суму 7145718,38 грн. за квітень 2017 року на заборгованість без пільг/субсидій/ компенсацій та за період з травня по вересень 2017 року на заборгованість по пільгам/субсидіям/компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

За зобов'язаннями березня 2017 року нарахована пеня в розмірі 15142419,83 грн. за період з 30.06.2017 по 29.12.2017 на заборгованість по пільгам/субсидіям/ компенсаціям; 3% річних в розмірі 3665878,64 грн. за період з 30.06.2017 по 30.01.2018.

Інфляційні заявлено в розмірі 10430018,61 грн. за період з липня 2017 року по грудень 2017 року на суму заборгованості по пільгам/субсидіям/ компенсаціям, яка існувала на останній день місяця розрахункового періоду.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

Відповідно до ст.509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.2 п. 1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-413-Н.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з умов договору, природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. N 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (яка була чинною на момент укладення між сторонами договору купівлі - продажу природного газу № 16-413-Н від 28.10.2016) згідно Додатку 1 на ТОВ "Житомиргаз збут", як на постачальника природного газу, покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п. 14 даної Постанови, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (яка була чинною на час існування правовідносин між сторонами), зокрема визначено, що споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки, та їх структурними підрозділами.

Для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів. Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №792 від 30 вересня 2015 року "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ" (в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами), затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (далі - постанова КМУ №792).

У відповідності до Порядку постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), та їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов'язків (далі - оптові продавці), відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від споживачів, в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання для виконання покладених на них спеціальних обов'язків щодо постачання та продажу природного газу. При цьому якщо для певної категорії (групи) споживачів встановлено ціни, які відрізняються від звичайних чи ринкових цін, газопостачальні підприємства і оптові продавці відкривають в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для кожної такої категорії (групи) споживачів.

Газопостачальні підприємства і оптові продавці обумовлюють у відповідному договорі про відкриття банківського рахунка право уповноваженого банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ, без застосування платіжних вимог.

Уповноважений банк подає НКРЕКП перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями.

Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств і оптових продавців подається уповноваженим банком до НКРЕКП на затвердження та доводиться до відома Національного банку, підприємств поштового зв'язку, а також споживачів та інших учасників розрахунків шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України та розміщується на офіційному веб-сайті НКРЕКП.

Газопостачальні підприємства інформують протягом 10 робочих днів від дня відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання споживачів про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Газопостачальні підприємства укладають у двомісячний строк із споживачами нові договори (додаткові угоди) із зазначенням відповідного поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування коштів за спожитий природний газ виключно на такий рахунок.

Під час укладення договорів купівлі-продажу природного газу між газопостачальними підприємствами і оптовими продавцями, а також договорів постачання природного газу між газопостачальними підприємствами та споживачами визначаються умови щодо оплати за природний газ виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

У разі припинення (закінчення строку виконання) спеціальних обов'язків газопостачальних підприємств і оптових продавців газопостачальні підприємства і оптові продавці закривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання у порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку. Про закриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання уповноважений банк у дводенний строк письмово повідомляє НКРЕКП.

Крім того постановою КМУ № 792 від 30.09.2015 затверджено порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідно до умов вказаного Порядку, цей Порядок визначає механізм проведення розрахунків за спожитий природний газ з постачальниками природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу (далі - газопостачальні підприємства), і оптовими продавцями природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки з продажу природного газу газопостачальним підприємствам для виконання їх спеціальних обов'язків (далі - оптові продавці).

Споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами.

У разі коли у платіжному дорученні/касовому документі реквізити рахунка за природний газ не відповідають реквізитам поточного рахунка із спеціальним режимом використання, відкритого газопостачальним підприємством, доведеного до відома банку (підприємства поштового зв'язку), що обслуговує споживача природного газу, обслуговуючий банк (підприємство поштового зв'язку) повертає такий документ платнику без виконання.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка здійснюють перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий газопостачальними підприємствами, двічі на день.

Кошти перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, виключно на:

1) поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців;

2) поточний рахунок оператора газотранспортної системи;

3) поточний рахунок оператора газорозподільної системи;

4) поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів, відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, поточний рахунок оператора газотранспортної системи, поточний рахунок оператора газорозподільної системи, поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до 5 числа НКРЕКП для затвердження. Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕКП до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

У разі неподання газопостачальними підприємствами НКРЕКП розрахованих нормативів перерахування коштів в установлений пунктом 7 цього Порядку строк або подання їх було здійснене з порушенням вимог алгоритму розподілу коштів, розраховані газопостачальними підприємствами нормативи перерахування коштів не затверджуються.

У такому разі в установі уповноваженого банку акумулюються всі кошти, що надійшли за спожитий природний газ, на відповідних поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих газопостачальними підприємствами, до отримання затверджених НКРЕКП нормативів перерахування коштів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30 вересня 2015 року (в редакції, що діяла на момент укладення між сторонами договору) затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки", відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015р).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

З огляду на вищевикладені норми права суд дійшов висновку, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Тим самим у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді нарахування пені, 3 % річних та інфляційних.

Статтею 7 ГК України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок).

Так, вказаним Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

З Порядку вбачається, що відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб'єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "Нафтогаз України (позивачу).

Аналогічні положення вміщені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою КМУ №256 від 04.03.2002 року, згідно п.4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності). Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

З наведеного вбачається, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Як вже встановлено судом оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №792, відповідними постановами НКРЕ, з дотриманням умов п.6.1 та ч.1 п.6.2. договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень .

Спільні протокольні рішення, що містяться в матеріалах справи підписані Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, ТОВ "Житомиргаз збут" та НАК "Нафтогаз Україна".

Розділом 3 даних спільних протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються забезпечити подання до органів Державної казначейської служби належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а остання Сторона (НАК "Нафтогаз Україна") - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 СПР визначено, сторони, що підписали СПР, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за СПР про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Згідно з п.5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов'язань за ними.

З урахуванням умов спільних протокольних рішень вбачається, що підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за Договором №16-413-Н від 28.10.2016 року. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони договору погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18.04.2018 №906/790/16.

Апеляційним судом враховано також наступне.

Відповідно до 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005 р., № 2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Таким чином, виходячи із змісту двох останніх абзаців вищевказаного пункту Договору, вбачається, що після кожного розрахункового періоду (з 1-го числа наступного місяця), яким є один календарний місяць, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" має здійснити розрахунок за рахунок субвенцій із Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом 90 днів відповідно до акту звіряння розрахунків із розпорядником коштів, в яких визначається остаточна вартість природного газу належного до сплати Позивачу.

Однак, остаточна вартість природного газу належного до сплати протягом 90 днів, в акті звіряння розрахунків за кожен місяць, складається з початкового сальдо та нарахування за поточний місяць, що в загальному і складає остаточну вартість належну до сплати за рахунок пільг, субсидій і компенсацій, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут", як гарантований постачальник має беззаперечне і безспірне право. В подальшому від вищевказаної суми віднімається кошти, що відшкодовані (профінансовані) з боку державних органів - розпорядників коштів в поточному місяці.

Водночас кінцеве сальдо, тобто сума невідшкодованої остаточної вартості природного газу належного до сплати позивачу, переходить як початкове сальдо в наступний акт звіряння розрахунків з розпорядником коштів, на який відповідно до 3 абзацу п.6.1. Договору розповсюджується новий 90 - денний строк.

Відтак, враховуючи положення абзацу 3 та 4 п.6.1. Договору, що полягає в отриманні відповідачем 90-денного періоду при кожному підписанні актів звіряння з розпорядниками коштів, які є остаточною вартістю природного газу, належного до сплати позивачу, та специфіку нормативно-правового регулювання порядку, що призводить до виникнення безперервного триваючого періоду, під час якого нарахування штрафних санкцій не відбувається.

Колегія суддів, підтримуючи висновок суду першої інстанції, також зазначає, що оскільки предметом позову є грошова сума, обовязком позивача є доведення правильності її обрахування. Суд, досліджуючи розрахунок позивача, врахувавши наявність декількох передбачених нормативно-правовими актами та угодою сторін способів оплати придбаного природного газу, прийшов до висновку про відсутність в ньому окремо нарахованих сум штрафних санкцій у разі оплати шляхом застосування алгоритму з використанням рахунку зі спеціальним призначенням , та окремо нарахованих сум штрафних санкцій у разі проведення його оплати за рахунок коштів бюджету на підставі СПР. Таке розмежування є необхідним, враховуючи різні періоди часу, визначені як строки виконання зобовязання з оплати природного газу у першому та у другому випадку. З огляду на це, слушним є міркування суду першої інстанції про необґрунтованість розрахунку, що перешкоджає достовірному встановленню саме тих обставин, які необхідно встановити.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення передбачених ст. 277-279 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Житомирської області від 14.08.2018 у справі №906/278/18 - залишити без задоволення , рішення господарського суду Житомирської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/278/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "17" січня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.