ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 Справа №914/1588/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Львів,

до відповідача ОСОБА_2 міської ради, м. Львів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Коропорації будівельних підприємств «Карпатбуд», м. Львів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСББ « 24 Меридіан плюс», м. Львів,

про визнання права власності та зобов»язання зареєструвати право власності на об»єкт нерухомого майна

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача - не з»явився,

від третіх осіб не з»явились.

Суть спору: Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України звернулось з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання за ним права власності на об»єкт нерухомого майна житлову трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 81,6 м кв., та житловою площею 48,7 кв. м, а також про реєстрацію права власності на об»єкт нерухомого майна житлову трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 81,6 м кв., та житловою площею 48,7 кв. м Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради та внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Стислий виклад позиції позивача.

Між Будівельним підприємством «Карпатцивільбуд» (забудовник) та відділом будівництва та розквартирування Північно-Західного напряму прикордонних військ України (пайовик) 6 липня 1999 р. укладено договір № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові».

Позивач стверджує, що відповідно до умов цього Договору забудовник зобов»язувався збудувати об»єкти з матеріалів пайовика чи з інших матеріалів, вартість яких компенсується пайовиком, чи за грошові кошти пайовика. На виконання умов цього Договору пайовик прийняв від забудовника спірну квартиру, що підтверджується актом прийому-передачі, укладеним між ТзОВ «»Карпатцивільбуд» та відділом будівництва та розквартирування Північно-Західного напряму прикордонних військ України від 28 вересня 2001 р.

Позивач зазначає, що він є правонаступником пайовика за згаданим Договором відповідно до наказу № 35 від 12.03.04 р. Адміністрації Державної прикордонної служби та наказу начальника Західного регіонального управління Держприкордонслужби України.

Спірна квартира на праві власності станом на день звернення позивача з позовом до суду не зареєстрована, мешканці у неї не заселені. Оригінал договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові» втрачено, юридична особа забудовника ліквідована, позивач не може зареєструвати права власності на спірну квартиру в зв»язку з відсутністю оригіналу договору. Підтвердженням існування цього Договору, на думку позивача, є Додаткова угода до нього за № 175/1 від 5 січня 2000 р. та акти прийому-передачі від 30.05.2000 р., 05.09.2000 р., 30.11.2000 р., 26.12.2000 р., 03.01.2001 р.

У позовній заяві позивач посилається на норми статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 19, 181, 182, 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 20, 133, 144, 147 ГК України.

Відповідач відзиву на позов не подав. Представник відповідача у підготовчому засіданні право власності позивача не заперечив та не спростував, зазначив, що без оригіналу Договору право власності на спірну квартиру не може бути зареєстроване за позивачем.

Корпорація будівельних підприємств «Карпатбуд», м. Львів, у заяві від 23.10.2018 р. зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог.

ОСББ « 24 Меридіан плюс» письмових пояснень на позовну заяву не подало. Керівник ОСББ у підготовчому засіданні повідомив, що спірна квартира ніким не використовується і ОСББ невідомо, хто є її власником, у квартирі зареєстрованих та проживаючих осіб немає.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.08.2018 р. позовна заява у справі залишалась без руху. Ухвалою від 14.09.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Коропорацію будівельних підприємств «Карпатбуд», м. Львів. Ухвалою суду від 24.10.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСББ « 24 Меридіан плюс», м. Львів. Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, наведених в ухвалі суду від 26.11.2018 р. Ухвалами від 03.12.2018 р. задоволено заяви позивача від 28.11.2018 р. та 03.12.2018 р., залишено без розгляду позовну заяву в частині позовної вимоги про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, судові витрати у справі в частині сплати 1762 грн. судового збору за подання цієї вимоги покладено на позивача, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті щодо позовної вимоги про визнання права власності на квартиру, яка є предметом спору у справі.

Позивачем та відповідачем 09.01.2018 р. подано суду клопотання про розгляд справи без їх участі у зв»язку із затримкою судом слухання попередніх справ, призначених на 09.01.2018 р., та неможливістю представників у зв»язку із цим бути присутніми у судовому засіданні. У судове засідання з розгляду справи по суті треті особи у справі явки своїх представників не забезпечили.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Розглянувши матеріали справи, з»ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

У матеріалах справи відсутні та особами, які беруть участь у справі суду не надані докази, які б спростовували твердження позивача про те, що 6 липня 1999 року між Будівельним підприємством «Карпатцивільбуд» (забудовник) та Відділом будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України (пайовик) укладено договір № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові».

З наявної у матеріалах справи копії договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові» вбачається, що Пайовик приймає забудовника у пайову участь на будівництво житлових будинків у м. Львові. Забудовник зобов'язувався збудувати об'єкти з матеріалів Пайовика чи з інших матеріалів, вартість яких компенсується Пайовиком, чи за грошові кошти Пайовика (підпункти 1.1., 1.3. пункту 1). Згідно з підпунктами 2.1.3., 2.1.4. пункту 2, підпунктом 5.1. пункту 5 договору Пайовик зобов'язувався прийняти по акту передачі квартири в експлуатацію. Після підписання акту передачі в експлуатацію самостійно вирішувати всі питання по оформленню та заселенню переданих квартир. Договір вступив в дію з моменту його підписання та діяв до проведення повних розрахунків між сторонами, але не пізніше 1.01.2002 р.

Між ТзОВ Будівельне підприємство «Карпатицивільбуд» та Відділом будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України 5 січня 2000 р. укладено Додаткову угоду № 175/1 до договору № 175 від 6 липня 1999 р. про пайову участь у будівництві житла для військовослужбовців ПВ України та членів їх сімей на 2000 рік, що підтверджується наявною у матеріалах справи належно завіреною копією цієї Додаткової угоди. Ця Додаткова угода стосувалась вступу пайовика у долю по будівництву житла в будинку по вул. Карпатській, 15 а у м. Львові , а саме: трикімнатної квартири № 8.

Наявною у матеріалах справи належно завіреною копією акту прийому-передачі від 28 вересня 2001 року підтверджується факт передачі ТзОВ «Карпатцивільбуд» (забудовником) Відділу будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України в рахунок виконання угоди № 175 від 06.07.1999 р. 3-х кімнатної квартири № 85, загальною площею 81,6 м кв., житловою площею 48.7 м кв., розташованої на 9 поверсі житлового будинку по вул. ак. ОСОБА_3, 48, у м. Львові. У вказаному акті сторонами зазначено, що пайовик сплатив вартість квартири згідно угоди № 175 від 6 липня 1999 р. і тим самим виконав свої зобов»язання за договором. З моменту підписання акту названа вище квартира в будинку № 48 по вул. Ак. Лазаренка переходить у повну власність Відділу будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України.

На підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.03.2004 № 235 та наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 8.04.2004 №1 154 «Про реорганізацію відділу будівництва та розквартирування напряму» відбулась реорганізація Пайовика за договором № 175 (Відділ будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України). Згідно з пунктом 5 Наказу № 235 відбулась передача коштів, будівельних матеріалів, основних засобів, незавершеного будівництва, малоцінних та швидкозношуваних предметів, зобов»язань по дебіторській та кредиторській заборгованостях та інших майнових прав та обов»язків від пайовика до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Активи пайовика передано зокрема відділу капітального будівництва Західного регіонального управління Держприкордонслужби України без статусу юридичної особи з передачею активів відділу будівництва та розквартирування Північно-західного напряму Прикордонних військ України до Західного регіонального управління Держприкордонслужби України. Вказане підтверджується належно завіреною копією ОСОБА_3, затвердженого начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України у травні 2004 р., яким засвідчується передача активів. Довідкою Західного регіонального управління державної прикордонної служби України від 16 листопада 2018 р. додатково підтверджено, що позивач є правонаступником Північно-Західного напряму Прикордонних військ України у відповідності до Директиви Голови Державної прикордонної служби України № 03 від 01 серпня 2003 р.

Ідентифікаційні коди (коди ЄДРПОУ, коди ЗКПО) Будівельного підприємства «Карпатцивільбуд» та ТзОВ «Карпатцивільбуд», зазначені у Договорі № 175 про пайову участь у будівництві житла в м. Львові та у ОСОБА_3 прийому-передачі квартири від 28 березня 2001 р., а також на круглих печатках цих підприємств є тотожними (30204207). Детальна інформація про юридичну особу за ідентифікаційним кодом юридичної особи ТзОВ Будівельне підприємство «Карпатцивільбуд» - 30204207 станом на день вирішення справи судом відсутня.

Трикімнатна квартира АДРЕСА_1 станом на 24.05.2018 року рахувалась на балансовому рахунку позивача « 021», що підтверджується належно завіреною копією довідки фінансово-економічного відділу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 721/333 від 25.05.2018 р.

Факт існування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 81,6 м кв., та житловою площею 48,7 кв. м, як об»єкта матеріального світу, підтверджується наявною у матеріалах справи належно завіреною копією Технічного паспорта на неї, виготовленого уповноваженою на те особою 03 травня 2018 р.

Житловий будинок № 48 по вул. Ак. Лазаренка у м. Львові та спірна квартира у ньому завершені будівництвом та не є самочинним будівництвом, що підтверджується наявними у матеріалах справи належно завіреними копіями ОСОБА_3 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта від 16 жовтня 2001 р., наказу № 1610/617-07 Департаменту землеустрою та планування забудови міста від 18 жовтня 2001 р., розпорядження Франківської районної адміністрації м. Львова від 04.07.01 за № 845 Про присвоєння поштового номерного знаку 48 на вул ОСОБА_3 цьому будинку.

Відповідно до належно завіреної копії довідки ОКП ЛОР «БТ1 та ЕО» № Юр2/437 від 10.04.2017р., квартира АДРЕСА_1, станом на 29.12.2012 р. на правах особистої власності не була зареєстрована та свідоцтво на право власності на неї не видавалось. Відповідно до поданої позивачем ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна: квартира № 85, вул. ОСОБА_5 академіка, будинок 48, у м. Львові станом на 23.04.2018 р. відомості щодо цієї квартири у реєстрах відсутні. Наведене підтверджується Інформаційною довідкою 121645306, сформованою 23.04.2018 о 16 год.29 хв. представником позивача. Довідкою № 98 від 05.06.2018, виданою ОСББ « 24 Мередіан Плюс», яке відповідно до п. 1 свого Статуту створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 48, що розташований у м. Львові по вул. Лазаренка, 48, підтверджується незаселеність квартири площею 81,6 кв. м, яка складається з 3-х кімнат житловою площею 48,7 м кв. у цьому будинку. Одночасно, Об»єднання підтвердило невстановленість власників такої квартири та відсутність у ній зареєстрованих осіб та осіб, які у цій квартирі проживають.

У позовній заяві позивачем зазначено, що причина відсутності станом на теперішній час правовстановлюючих документів на вказану квартиру Західному регіональному управлінню невідома, посадові особи - відповідальні за даний напрямок господарської діяльності на теперішній час звільнені та не проходять військову службу в органах Держприкордонслужби. У матеріалах справи відсутні та особами, які беруть участь у справі суду не надані докази, які б спростовували вказані твердження позивача.

Позивач 05.06.2018 подав заяву № 126445639 «Про державну реєстрацію права власності» на спірну квартиру. 11 червня 2018 року державним реєстратором прийнято рішення про зупинення розгляду заяви в зв'язку із відсутністю оригіналу договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові» від 06.07.1999 року. З належно завіреної копії листа Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України від 25.04.2018 р. за № 666/15/191 про надання інформації вбачається, що у ньому відсутня будь-яка інформація щодо прийому-передачі цієї квартири.

Належно завіреною копією Рішення № 42237520 від 26 липня 2018 р. підтверджується факт відмови позивачу у державній реєстрації права власності на спірну квартиру в зв»язку з неусуненням обставин, що слугували підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію права власності (ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Листом від 05.07.2018 за № 779/01-22 Державного архіву Львівської області підтверджується, що документи ТзОВ Будівельне підприємство «Карпатцивільбуд» прийняті Державним архівом Львівської області (фонд №Р-3181, по 1 о/с (з особового складу) за 1998-2001 р. в кількості 15 справі та оп. 1т/з (тимчасового зберігання) за період з 1998 по 2003 р. Документи цього підприємства у кількості 190 справ були відібрані до знищення, як такі, що не мали науково-історичної цінності та втратили практичне значення. Копія Договору № 175 від 06 липня 1999 року Про пайову участь житла в м. Львові у цьому архіві відсутня.

На підставі наведених вище доказів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо здійснення права власності на спірну квартиру, передбачені ст. 319 ЦК України.

Оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Як зазначено вище, у матеріалах справи відсутні та особами, які беруть участь у справі суду не надані докази, які б спростовували твердження позивача про те, що 6 липня 1999 року між Будівельним підприємством «Карпатцивільбуд» (забудовник) та Відділом будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України (пайовик) укладено договір № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові».

Суд дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи та переліченими вище доказами підтверджуються такі аргументи позивача: позивач є правонаступником сторони за договором, а саме: відділу будівництва та розквартирування Північно-Західного напряму прикордонних військ України;

Будівельне підприємство «Карпатцивільбуд» та ТзОВ «Карпатцивільбуд», враховуючи тотожність ідентифікаційних кодів (коди ЄДРПОУ, коди ЗКПО), зазначених у Договорі № 175 про пайову участь у будівництві житла в м. Львові, у ОСОБА_3 прийому-передачі квартири від 28 березня 2001 р., а також на круглих печатках цих підприємств, є однією юридичною особою з кодом (30204207), яка змінила назву. Відповідно до п. 4 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 118, в редакції чинній станом на 2001 рік, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності, є єдиним для всього інформаційного простору України;

інформація про юридичну особу замовника за Договором № 175 станом на день вирішення справи судом за кодом відсутня;

документи ТзОВ Будівельне підприємство «Карпатцивільбуд» прийняті Державним архівом Львівської області (фонд №Р-3181, по 1 о/с (з особового складу) за 1998-2001 р. в кількості 15 справі та оп. 1т/з (тимчасового зберігання) за період з 1998 по 2003 р., документи цього підприємства у кількості 190 справ відібрані до знищення;

копія Договору № 175 від 06 липня 1999 року Про пайову участь житла в м. Львові у Державному архіві Львівської області відсутня;

відсутність станом на день вирішення справи судом оригіналу Договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові»;

факт існування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 81,6 м кв., та житловою площею 48,7 кв. м, як об»єкта матеріального світу;

відсутність підстав вважати житловий будинок № 48 по вул. Ак. Лазаренка у м. Львові в цілому та спірну квартиру зокрема незавершеними будівництвом або збудованими самочинно;

відсутність станом день вирішення справи судом доказів державної реєстрації права власності чи будь-якого іншого речового права на спірну квартиру за будь-якими фізичними чи юридичними особами;

передача 28 вересня 2001 року ТзОВ «Карпатцивільбуд» Відділу будівництва та розквартирування Північно-Західного напрямку прикордонних військ України в рахунок виконання угоди № 175 від 06.07.1999 р. новоствореної речі, а саме: 3-х кімнатної квартири № 85, загальною площею 81,6 м кв., житловою площею 48.7 м кв., розташованої на 9 поверсі житлового будинку по вул. Ак. Лазаренка, 48, у м. Львові, з зазначенням про те, що Відділ сплатив вартість квартири згідно угоди № 175 від 6 липня 1999 р. і тим самим виконав свої зобов»язання за договором, а також про те, що з моменту підписання акту названа вище квартира в будинку № 48 по вул. Ак. Лазаренка переходить у повну власність Відділу;

відмова позивачу рішенням від 26 липня 2018 р. № 42237520 державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОСОБА_2 міської ради у державній реєстрації прав та їх у державній реєстрації права власності на квартиру, яка є предметом спору у справі, в зв»язку з відсутністю оригіналу Договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові».

За відсутності доказів зміни сторонами назви Договору № 175 від 6 липня 1999 р. суд не вважає достатнім доказом існування цього Договору Додаткову угоду № 175/1 від 5 січня 2000 р., оскільки вона стосувалась Договору № 175 «Про пайову участь в будівництві житла для військовослужбовців ПВ України та членів їх сімей на 2000 р.», а не Договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові». Акти прийому передачі від 30.05.2000 р., 05.09.2000 р., від 30.11.2000 р., від 26.12.2000 р., від 03.01.2001 р., на які посилається позивач у позовній заяві, до неї не додані.

Суд дійшов висновку, що наведені вище обставини та наявні у справі докази у їх сукупності свідчать про те, що позивач набув право власності на спірну квартиру на підставі Договору № 175 «Про пайову участь у будівництві житла в місті Львові» від 6 липня 1999 р. та ОСОБА_3 прийому-передачі від 28 березня 2001 р., який укладено в рахунок виконання згаданої вище угоди № 175, та який засвідчує факт передачі спірної квартири у житловому будинку. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР, який діяв до 1 січня 2004 р. право власності (право оперативного управління) у набувача за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором.

За відсутності офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав позивача на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на день вирішення справи судом, позивач не може володіти, користуватись та розпоряджатись спірною квартирою на власний розсуд. Вказане порушує здійснення ним його права власності. За відсутності власника спірна квартира у порядку, встановленому статтею 335 ЦК України може бути передана лише та виключно у комунальну власність органу, уповноваженому управляти майном відповідної територіальної громади, яким є ОСОБА_2 міська рада. За таких обставин, право власності позивача, на думку суду, підлягає підтвердженню та захисту у спосіб, встановлений ст.392 ЦК України, у зв»язку з втратою оригіналу Договору№ 175.

Норми права, які застосовано судом, та мотиви їх застосування.

При вирішенні спору у справі суд виходив із приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яку ратифіковано Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статті 1 Першого протоколу до неї (1952 року), ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України, ст. 133 ГК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 128 ЦК Української РСР, яка діяла до 01 січня 2004 р. і стосувалась моменту виникнення права власності у набувача майна за договором.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з статтями 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

З приписів ч. 1 ст. 128 ЦК Української РСР вбачається, що право власності (право оперативного управління) у набувача за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.133 ГК України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтями 2 та 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд не застосовує норми ст. 328 ЦК України, ч. 1 ст. 144, ст.ст. 20, 144, 147 ГК України, які стосуються набуття права власності та виникнення майнових прав на майно, на які посилається позивач у позовній заяві, оскільки на момент виникнення права власності позивача на спірну квартиру ці норми не набрали чинності.

На підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача, оскільки спір у справі виник внаслідок його неправильних дій, пов»язаних із втратою оригіналу Договору № 175.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-242 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов щодо позовної вимоги про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - житлову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 81,6 м.кв., та житловою площею - 48,7 м.кв. задовольнити повністю.

2. Визнати за Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (79017, м. Львів, вул. Мечнікова, 16А, ) право власності на об'єкт нерухомого майна - житлову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 81,6 м.кв., та житловою площею -48,7 м.кв.

3. Судові витрати у справі щодо сплати судового збору з позовної вимоги про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - житлову трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 81,6 м.кв., та житловою площею - 48,7 м.кв. покласти на Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (79017, м. Львів, вул. Мечнікова, 16А, ) .

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

Суддя Бортник О.Ю.