ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року м.Дніпро Справа № 912/478/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача та від відповідача не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "СІМФО", с. Недогарки Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018, ухвалене суддею Вавренюк Л.С., м. Кропивницький, повний текст якого підписано 10.05.2018, у справі № 912/478/18

за позовом Фермерського господарства "СІМФО", с. Недогарки Олександрійського району Кіровоградської області

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

про визнання права на поновлення договору, визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "СІМФО" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з наступними вимогами:

- визнати за Фермерським господарством "СІМФО" право на поновлення договору оренди землі щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області площею 30,00 га ріллі, зареєстрованого в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.02.2008 за № 02;

- визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Фермерським господарством "СІМФО" додаткову угоду до договору оренди землі, зареєстрованого в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.02.2008 за №02 в редакції, запропонованій позивачем в прохальній частині позову.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача від 02.04.2018 про зміну підстав позовних вимог, обґрунтовані ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої за відсутності заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору і подальшому належному користуванні орендарем земельною ділянкою договір вважається продовженим на той самий строк і на тих же умовах.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018 у справі №912/478/18 в позові відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Фермерське господарство "СІМФО" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на виконання вимог статті 122 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі", пункту 8 Договору позивач звернувся до відповідача із листом - повідомленням та додатковою угодою до договору оренди землі, зареєстрованого 29 лютого 2008 року, у якому просив поновити договір оренди землі. До листа - повідомлення додано три проекти додаткової угоди до договору оренди та необхідні документи.

Даний лист-повідомлення подано безпосередньо до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, про що свідчить штамп реєстрації повідомлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.01.2018 № Ф-538/0/16-18.

Отже, позивачем дотримано строк, в межах якого він має право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (на поновлення договору).

Проте, відповідач у встановлений місячний строк не прийняв рішення про поновлення Договору, не уклав додаткову угоду про поновлення Договору, не повідомив заявника про наявність законних та обґрунтованих заперечень щодо поновлення Договору, а лише 16.02.2018 за вихідним № Ф- 538/0-1045/0/17-18 надав відповідь, згідно якої витребував не передбачені законодавством документи.

Вважає, що станом на день подання позовної заяви відповідачем не виконувалися вимоги ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на викладене, вважає, що в даній позовній заяві та доказах, які до неї додаються, обґрунтовано всі необхідні юридичні факти для поновлення Договору оренди землі згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

При цьому, зауважує, що зміни та уточнення до позовної заяви ним не вносились, а в позовній заяві акцентувалася увага саме на ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Також, судом не взято до уваги, що позивач заперечував отримання листа - повідомлення від 20.03.2018 № 27-11-0.63-2399/2-18, тому і обрав такий спосіб захисту.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Надав пояснення, аналогічні висновку господарського суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 у справі № 912/478/18 (колегія суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення суду першої інстанції від 02.05.2018; розгляд справи призначений на 05.07.2018.

У зв`язку з відрядженням члена колегії - судді Чимбар Л.О. розгляд справи №912/478/18 в судовому засіданні не відбувся.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі № 912/478/18, у зв'язку із усуненням обставин, пов'язаних із відрядженням члена колегії - судді Чимбар Л.О., розгляд апеляційної скарги призначено на 19.07.2018.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 провадження у справі № 912/478/18 зупинено до вирішення палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі №920/739/17.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд з 03.10.2018 року припинив здійснення правосуддя у зв'язку із публікацією в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до частин 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 912/478/18 з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2018 для розгляду справи № 912/478/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2018 апеляційну Фермерського господарства "СІМФО" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018 у справі № 912/478/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Іванов О.Г., суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2018 поновлено провадження у справі № 912/478/18; розгляд справи призначено на 16.01.2019.

Представники Позивача та Відповідача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились.

Беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 16.01.2019 Центральним апеляційним господарським судом підписана вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

04.02.2008 між Олександрійською районною адміністрацією Кіровоградської області, як Орендодавцем, та фермерським господарством "СІМФО", як Орендарем, укладено договір оренди (далі - Договір, а.с.17-19), відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 30,00 га, в тому числі 30,00 га ріллі, кадастровий номер :02:00:9008.

Сторонами погоджено істотні умови договору оренди земельної ділянки.

Так, зокрема, встановлено, що Договір укладається на 10 років. Після закінчення строку Договору Орендар має право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 Договору).

Згідно п. 37 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписано Орендодавцем та Орендарем, скріплено круглими печатками сторін Договору та зареєстровано у Олександрійському районному відділ КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.02.2008 за № 02.

Згідно акту приймання-передачі від 29.02.2008 Орендодавцем передано Орендарю земельну ділянку, що є обєктом Договору (а.с. 20).

Таким чином, виходячи із встановлених вище обставин, з урахуванням положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення Договору, умов Договору, приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, Орендар набув права користуватися (оренди) зазначеною в Договорі земельною ділянкою до 01.03.2018.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 23.02.2017 Орендар звернувся до відповідача із заявою від 23.02.2017 про припинення права оренди за Договором за згодою сторін, у звязку з передачею земельної ділянки для учасників АТО (а.с. 102).

Листом від 31.03.2017 № Ф-3061/0-4000/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про відсутність підстав для задоволення заяви Орендаря (а.с. 103).

Згідно заяви від 19.05.2017 № 84 Орендар просив Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області припинити право оренди за Договором за згодою сторін, у звязку з відсутністю коштів для сплати орендної плати (а.с. 104).

У відповідності до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.06.2017 № 11-5746/14-17-СГ припинено право оренди земельної ділянки площею 30,00 га кадастровий номер :02:000:9008, наданої фермерському господарству "СІМФО" в оренду за Договором; віднесено земельну ділянку до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності; наказано укласти угоду про розірвання Договору та повідомити органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки (а.с. 105).

Однак, доказів укладення між сторонами угоди про розірвання Договору ні позивачем, ні відповідачем до суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні, а отже, орендні відносини між сторонами не були припинені шляхом розірвання Договору.

Листом-повідомленням від 26.01.2018, в межах строку, передбаченого п. 7 Договору, позивач повідомив Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про свій намір поновити строк дії Договору та надав, зокрема, проект додаткової угоди до Договору про поновлення Договору на той самий строк та на тих самих умовах (а.с. 22-24).

Даний лист - повідомлення позивачем подано безпосередньо до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про що свідчить штамп реєстрації відповідача від 26.01.2018 № Ф-538/0/16-18 на зазначеному листі.

Згідно листа від 16.02.2018 № Ф-538/0-1045/0/17-18, відповідач повідомив Орендаря, що для встановлення належного виконання обовязків за Договором фермерському господарству "СІМФО" необхідно надати Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області інформацію щодо відсутності заборгованості по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою та докази своєчасної сплати орендної плати, а також, з метою узгодження істотних умов Договору, надати інформацію щодо наявності розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки землі та агрохімічний паспорт поля (а.с. 34).

У відповідності до листа відповідача від 26.02.2018 № Ф-538/0-1364/0/1718, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначило, що листом від 16.02.2018 № Ф-538/0-1045/0/17-18 пропонувала позивачу узгодити істотні умови Договору, але Орендарем не вчинено необхідних дій для укладення додаткової угоди. У звязку з недосягненням домовленості щодо істотних умов Договору, переважне право Орендаря на поновлення Договору є припиненим. Враховуючи викладене, управління Держгеокадастру повідомило про заперечення у поновленні Договору (а.с. 111-112).

20.03.2018 начальником Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийнято наказ № 11-908/14-18-СГ "Про припинення права оренди земельної ділянки", у відповідності до якого, на підставі ст.ст. 15-1, 122 Земельного кодексу України, ст. 31 та ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 р. № 308, наказано:

1. Припинити право оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 30,0001 га, в тому числі: 30,0001 га рілля, кадастровий номер :02:000:9008, розташованої на території Кіровоградської області Олександрійського району Олександрівської сільської ради, надане ФГ "СІМФО" (орендар), посвідчене договором оренди землі зареєстрованого за № 2 від 29 лютого 2008 року.

2. Віднести земельну ділянку загальною площею загальною площею 30,0001 га, в тому числі: 30,0001 га рілля, кадастровий номер :02:000:9008 до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

3. Керівнику відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області забезпечити внесення змін до земельно-облікових даних.

4. Направити орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі зареєстрованого за № 2 від 29 лютого 2008 року.

5. Юридичному управлінню Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснити заходи щодо забезпечення повідомлення органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельної ділянки (а.с. 114).

В той же день, листом-повідомленням від 20.03.2018 № 27-11-0.63-2399/2-18 відповідачем повідомлено Орендаря про заперечення у поновленні Договору та направлено для підписання два примірники акту приймання-передачі земельної ділянки, з проханням повернення акту після підписання на адресу Орендодавця (а.с. 113).

Обґрунтовуючи пред'явлений позов, позивач наголошує на порушенні відповідачем, як вимог ч.ч. 1-5 Закону України "Про оренду землі", так і вимог ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону, водночас, зазначає, що підставою звернення до суду з даним позовом є саме ч. 6 ст. 33 Закону.

Відмовляючи з задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що відповідачем у строки та у порядку, визначені чинним законодавством, заперечено Орендарю у поновленні Договору, що виключає поновлення Договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, позивачем не доведено у встановленому законом порядку наявності одного із юридичних фактів, обов'язкова наявність якого також є необхідною передумовою для поновлення Договору у відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а саме не доведено факту користування Орендарем земельною ділянкою, яка є об'єктом Договору, після закінчення строку його дії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Кіровоградської області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Кіровоградській області.

Наказом від 25.01.2013 № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до пунктів 2 та 5 частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 294-р "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у зв`язку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою, в тому числі й за Договором оренди земельної ділянки від 04.02.2008, відноситься до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону України від 17.02.2011 N 3038-VI, який набрав чинності з 12.03.2011, передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

Так, за наведеною нормою по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8).

Колегія суддів приймає до уваги, що палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 22.06.2018 зупинялося провадження у справі № 920/739/17 до надходження від Науково-консультативної ради при Верховному Суді наукового висновку у цій справі.

Після надходження наукового висновку Верховним Судом провадження у справі №920/739/18 було поновлено та 10.09.2018 прийнято постанову, в якій Верховний Суд виклав позицію щодо застосування норм ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, у п. 5.2. вищезазначеної постанови зазначено наступне: "Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк, як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.".

Як вже зазначалось, з поданого позову, з урахуванням заяви позивача про зміну підстави пред'явленого позову, вбачається, що позивач вказує на незаконне невизнання відповідачем переважного права позивача на поновлення Договору, водночас, матеріально-правовою підставою позовних вимог позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає умови поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою;

- орендар належним чином виконує свої обовязки за договором;

- відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди.

Як наведено в ч. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є юридичною формою рішення вказаного органу, яке породжує певні правові наслідки, спрямовує регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Як підтверджено матеріалами справи, у відповідності до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 20.03.2018 № 11-908/14-18-СГ "Про припинення права оренди земельної ділянки", зокрема, припинено право оренди позивача на земельну ділянку, яка є об'єктом Договору.

На виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 20.03.2018 № 11-908/14-18-СГ та з метою повідомлення Орендаря щодо прийнятого рішення про припинення права оренди за Договором, 20.03.2018 , тобто в межах місячного строку після закінчення строку дії Договору, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області направлено позивачу лист-повідомлення за № 27-11-0.63-2399/2-18, згідно якого, керуючись ст. 122 Земельного кодексу України, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", повідомляється про заперечення у поновленні Договору; наголошується на обов'язку орендаря, у разі припинення Договору, повернути земельну ділянку орендодавцеві та направляється для підписання два примірники акту приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 113).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій опису вкладення до цінного листа та фіскального чеку, лист-повідомлення від 20.03.2018 № 27-11-0.63-2399/2-18 направлений Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області 22.03.2018 на адресу позивача, яка зазначалась останнім у листах, адресованих відповідачу, проектах додаткових угод до Договору та вказана позивачем у позовній заяві, а саме: 28003, Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Недогарки, вул. Леніна, 18 (а.с. 101).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не покладено обов'язок доводити факт отримання Орендарем поштової кореспонденції Орендодавця.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про неотримання позивачем листа - повідомлення від 20.03.2018 № 27-11-0.63-2399/2-18.

За наявності в матеріалах справи належних, в розумінні вимог процесуального закону, доказів направлення Орендарю листа - повідомлення від 20.03.2018 № 27-11-0.63-2399/2-18, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що відповідачем засвідчено свою волю щодо заперечення у поновленні Договору, яка фактично виражена шляхом прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області про припинення Договору, як єдиної можливої форми рішення зазначеного органу.

Як стверджував представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції, Фермерським господарством "СІМФО" наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 20.03.2018 № 11-908/14-18-СГ в судовому порядку не оскаржувався. На момент розгляду даної справи по суті даний наказ є чинним, іншого суду не відомо та позивачем даного факту не спростовано.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що відповідачем у строки та у порядок, визначені чинним законодавством, заперечено Орендарю у поновленні Договору, що виключає поновлення Договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

У звязку з чим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що в даній позовній заяві та доказах, які до неї додано, обґрунтовано всі необхідні юридичні факти для поновлення Договору оренди землі згідно частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Отже, за доводами заявника апеляційної скарги, правовими підставами для поновлення договору оренди земельної ділянки, були підстави, передбачені у частинах 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а не частиною 6 даної статті.

При цьому, скаржник зауважує, що зміни та уточнення до позовної заяви ним не вносились, а в позовній заяві акцентувалася увага саме на ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позичав дійсно посилався на ч.ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", як на підстави для поновлення Договору оренди спірної земельної ділянки.

В той же час, 02.04.2018 позивачем подано до суду заяву зі змісту якої вбачається, що обґрунтовуючи пред'явлені позовні вимоги, фермерське господарство "СІМФО" послалось на ч.ч. 1-5, а також ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". На даний час виникла необхідність у зміні підстави позовних вимог, а саме позивач вказує на порушення відповідачем вимог земельного законодавства України, зокрема ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (а.с. 72, 79).

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки позивачем дотримано вимог процесуального закону щодо форми, строку подання та умов ч. 5 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні 04.04.2018, господарський суд прийняв заяву Фермерського господарства "СІМФО" та розглянув позовні вимоги з урахуванням її змісту.

Отже, з урахуванням заяви позивача від 02.04.2018 про зміну підстав позовних вимог, підстави позову були змінені на ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що зміни та уточнення до позовної заяви ним не вносились, суперечать матеріалам справи (а.с. 71-79).

Відповідно до ч. 5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У звязку з чим, викладені позивачем у апеляційній скарзі правові підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", апеляційним судом не приймаються і не розглядаються, оскільки не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "СІМФО", с. Недогарки Олександрійського району Кіровоградської області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018 у справі № 912/478/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.05.2018 у справі № 912/478/18 - залишити без змін.

Судові витрати Фермерського господарства "СІМФО" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21.01.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін