ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року Справа № 923/780/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Межерицької О.С. ,

представники сторін не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Херсонський хлібокомбінат", м.Херсон

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОН ІНК", м.Херсон

про стягнення коштів

Описова частина рішення: Провадження у праві відкрито за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Херсонський хлібокомбінат" (надалі по тексту рішення – позивач, ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат") про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОН ІНК" (надалі по тексту рішення - відповідач, ТОВ "АВАЛОН ІНК") суми заборгованості за Договором поставки №052110 від 26.04.2016р. в розмірі 45683,20грн., пені в розмірі 2128,95грн., 3% річних в розмірі 225,28грн. та штрафу в розмірі 9136,64грн., а всього 57174,07грн.

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором в частині оплати вартості поставленого товару за період з 12.07.2018 до 30.09.2018р.

25.10.2018р. господарським судом отримано заяву позивача (вх.№2098/18 від 25.10.2018р.) про збільшення позовних вимог. За заявою позивач просить стягнути з відповідача 54850,80грн. боргу, 276,59грн. в якості 3% річних, 3246,95грн. пені та 10970,16грн. штрафу. Збільшення позовних вимог пояснює тим фактом, що комбінат продовжував відвантажувати продукцію відповідачу на підставі договору № 052110 від 26.04.2016р. і станом на дату підписання заяви - 22.10.2018р. заборгованість відповідача за поставлену продукцію становить 54850,80грн.

Вказана заява надіслана на адресу відповідача 25.10.2018р.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Подана заява відповідала вимогам ГПК України щодо правил її подання та була прийнята судом.

З урахуванням збільшення позовних вимог провадження у справі здійснюється за вимогою про стягнення 54850,80грн. боргу, 276,59грн. в якості 3% річних, 3246,95грн. пені та 10970,16грн. штрафу у правовідносинах за договором поставки № 052110 від 26.04.2016р.

25.10.2018р. судом отримано клопотання позивача (вх.№10379/18 від 25.10.2018р.) про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, навівши умови, передбачені нормами ГПК України, щодо можливості розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, зазначив, що оцінивши складність справи відповідно до критеріїв, що визначені ст.247 ГПК України, вважає можливим визначити справу як малозначну та провести її розгляд у порядку спрощеного провадження.

Суд ухвалою від 08.11.2018р. відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.249 ГПК України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

За текстом позовної заяви відсутнє викладення такого клопотання.

Не подано такого клопотання і одночасно із зверненням із позовною заявою до суду.

Разом з тим, нормами ГПК України встановлено, що господарське судочинство здійснюється у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного) (ст.12 ГПК України).

Судом, за відсутності відповідного клопотання позивача, ухвалою про відкриття провадження у справі від 14.09.2018р. прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Перехід зі стадії підготовчого провадження під час розгляду справи за правилами загального провадження до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження нормами ГПК України не передбачено.

02.10.2018р. позивачем подано клопотання про витребування доказів (вх. № 9608/18 від 02.10.2018р.), за яким позивач просив витребувати у ГУ ДФС у Херсонській області інформацію про те, чи було включено до податкового кредиту ТОВ "АВАЛОН ІНК" господарські операції по податковим накладним № 11 від 30.06.2018р., № 34 від 31.07.2018р., № 80 від 31.08.2018р., що виписані ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат".

У судовому засіданні 11.10.2018р. суд залишив клопотання відкритим з огляду на невідповідність його змісту вимогам ст.81 ГПК України.

25.10.2018р. до суду надійшла заява позивача (вх.№10378/18 від 25.10.2018р.) про уточнення клопотання про витребування доказів, у якій викладено прохання про витребування у Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі: 73026, місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 75 інформацію про те, чи було включено до податкового кредиту ТОВ “АВАЛОН IHK”, , господарські операції щодо відвантаження товарів за період у червні, липні, серпні, вересні по податкових накладних №11 від 30.06.2018р.; № 34 від 31.07.2018р.; № 80 від 31.08.2018р., № 87 від 30.09.2018р., що виписані ПРАТ "Херсонський хлібокомбінат", код ЄДР 00380267.

Ухвалою суду від 08.11.2018р. було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та було постановлено витребувати у Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі інформацію про те, чи було включено до податкового кредиту ТОВ “АВАЛОН IHK”, , господарські операції щодо відвантаження товарів за період у червні, липні, серпні, вересні 2018р. по податкових накладних №11 від 30.06.2018р.; №34 від 31.07.2018р.; №80 від 31.08.2018р., №87 від 30.09.2018р., що виписані ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат", код ЄДР 00380267.

Окрім того, ухвалою суду від 08.11.2018р. було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

30.11.2018р. за вх.№11629 від Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на виконання вимог ухвали суду від 08.11.2018р.

Ухвалою суду від 06.12.2018р. підготовче провадження у справі було закрито, а розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 08.01.2019р.

Відповідач у підготовчі засідання не з'явився та судове засідання з розгляду справи по суті не з’явився.

Копії ухвал про відкладення підготовчого засідання та про призначення розгляду справи по суті повернулись до суду Укрпоштою з довідкою "за закінченням терміну зберігання".

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 14.09.2018р.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання стороною по справі кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Судова кореспонденція надсилалась відповідачу за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відтак, судом дотримано вимог процесуального закону щодо належного повідомлення відповідача про час та місце проведення засідань.

Відповідач не скористався правом подання відзиву, участі представника у підготовчих засіданнях та засіданні з розгляду справи по суті, подання інших заяв, клопотань по суті справи або з процесуальних питань.

03.01.2019р. за вх.63/19 від ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

На підставі ч.4 ст.202 ГПК України за якою у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез’явлення не перешкоджає вирішенню спору, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат" за наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

26.04.2016р. між ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат" (постачальник) та ТОВ "АВАЛОН ІНК" (покупець) укладено договір поставки хлібобулочних та кондитерських виробів №052110 (т.1, а.с.16), за умовами якого постачальник зобов’язується постачати та передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати хлібобулочні та кондитерські вироби згідно товарної номенклатури, асортимент, кількість, якість та ціна яких, зазначені у видаткових накладних на кожну поставку товару, які є невід’ємною частиною договору ( п.1.1. договору).

Поставка кожної партії товару ініціюється покупцем шляхом надсилання постачальнику будь-яким із засобів зв’язку (телефонограмою, факсом, електронною поштою тощо) замовлення на придбання товару, у якому чітко зазначається найменування товару, йог кількість, асортимент, вимоги до якості (п.2.2. договору).

Відповідно до п.3.5., п.3.6., п.3.7. договору поставка товару здійснюється на умовах DDP – склад покупця (згідно ІНКОТЕРМС-2010). Датою поставки партії товару є визначена в товарно-супровідних документах дата отримання товару покупцем. Доказом передачі товару покупцю є видаткова та/або товарно-транспортна накладна з відміткою покупця, або уповноваженої ним особи про її отримання.

Особи, уповноважені приймати товар від постачальника: згідно додатку №1 до договору (п.3.8. договору).

Згідно з п.4.2.1. договору покупець зобов’язаний приймати та оплачувати весь поставлений згідно замовлень товар.

Сторони у п.7.2.2. договору узгодили, що строки оплати товару – у день поставки.

Додатковою угодою від 26.04.2016р. до договору поставки хлібобулочних виробів №052110 від 26.04.2016р. (т.1, а.с. 18) сторони домовились викласти п.7.2.2. договору у новій редакції, відповідно до якої, строки оплати товару – протягом семи календарних днів від дня поставки товару.

На виконання вимог договору позивач у період з 12 липня по 30 вересень 2018 року поставив відповідачу товар на суму 54850,80грн., що підтверджується видатковими накладними (т.1, а.с. 33-74; т.2, а.с.26-58) та поміж іншого, актом звірки за липень 2018р.

03.07.2018р. позивач звернувся до відповідача з претензією (т.1., а.с. 75), в якій просив ТОВ "АВАЛОН ІНК" перерахувати заборгованість за поставлений за договором поставки №052110 від 26.04.2016р. товар у розмірі 32969,22грн.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач розрахувався за поставлений у період з 12.07.2018р. по 30.09.2018р. товар у сумі 54850,8грн.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача 54850,80грн. за поставлений за договором №052110 від 26.04.2016р. товар, 276,59грн. в якості 3% річних, нарахованих, а також вимога про стягнення пені у сумі 3246,95грн. та 10970,16грн. штрафу на підставі п.11.3.договору, за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо оплати отриманого товару.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наступне.

На підставі ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов'язання, яке в силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, згідно вимог ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням змін внесених додатковою угодою від 26.04.2016р. сторони у п.7.2.2. договору поставки хлібобулочних виробів №052110 від 26.04.2016р. узгодили, що товар має бути оплачений протягом семи календарних днів від дня поставки товару.

В свою чергу п.3.6. договору передбачає, що датою поставки партії товару є зазначена в товарно-супровідних документах дата отримання товару покупцем.

Сторони у п.3.7. договору також погодили, що доказом передачі товару покупцю є видаткова та/або товарно-транспортна накладна з відміткою покупця, або уповноваженої ним особи про її отримання.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем протягом семи днів з дати отримання сплачувалась вартість товару отриманого від позивача за договором поставки №052110 від 26.04.2016р. за видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача 54850,8грн. заборгованості за поставлений у період з 12.07.2018р. по. 30.09.2018р. за договором поставки №052110 від 26.04.2016р. товар, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність у вигляді сплати річних наступає у випадку прострочення оплати переданого товару.

Позивач вимагає застосування до відповідача відповідальності згідно зі ст.625 ЦК України за несвоєчасну оплату поставленого товару.

До заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем додано розрахунок трьох процентів річних нарахованих за порушення відповідачем строку оплати вартості поставленого товару, встановленого п.7.2.2. договору (т.1, а.с.7-11; т.2).

Дослідженням розрахунку встановлено, що нарахування трьох процентів річних проведено позивачем окремо за зобов’язаннями які виникали відповідно до кожної партії поставленого товару який був поставлений відповідачу у період з 12.07.2018р. по 30.09.2018р.

У розрахунку відображено суми, реквізити видаткових накладних та строки, у які мав був сплачений товар отриманий за такими накладними, які свідчать про те, що оплата вартості товару, переданого відповідачу у період з 12.07.2018р. по 30.09.2018р. не проводилась.

Відповідач в процесі судового розгляду зауважень до розрахунку 3% річних, наданого позивачем, не висловив, контррозрахунку 3% річних відповідачем надано не було.

З огляду на порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого п.7.2.2. договору, підлягає задоволенню вимога ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат" про стягнення з ТОВ "АВАЛОН ІНК" 276,59грн. в якості 3% річних.

Стосовно вимоги Публічного акціонерного товариства ПрАТ "Херсонський хлібокомбінат" про стягнення пені, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.11.3. договору у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Невиконання зобов’язання або виконання зобов’язання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем отриманого товару) згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язання з боку ТОВ «АВАЛОН ІНК».

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов’язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.229, ч.1 ст.230 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст. 231 та ч. 2 ст.343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов’язання, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з ТОВ "АВАЛОН ІНК" суми пені.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми пені, суд встановив, що останній є арифметично вірним, відповідає нормам чинного законодавства, а тому визнав вимоги про стягнення з відповідача 3246,95грн. пені законними та обґрунтованими.

Окрім того, з огляду вище викладене, а також п.11.3. договору, за яким окрім пені покупець сплачує штраф у розмірі 20% від простроченої суми оплати, підставними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення ТОВ "АВАЛОН ІНК" штрафу у розмірі 10970,16грн.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1762грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОН ІНК" (73000, м.Херсон, вул.Жовтневої революції, буд.28, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонський хлібокомбінат" (73000, м.Херсон, вул. Гімназична, буд.30, ) - 54850грн. 80коп. боргу за договором поставки №052110 від 26.04.2016р., 276грн. 59коп. в якості 3% річних, 3246грн. 95коп. пені, 10970грн. 16коп. штрафу та 1762грн. по сплаті витрат на відшкодування судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.1, 2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 15.01.2019р.

Суддя                                                    Н.А. Павленко