ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
21.01.2019 Справа № 905/1223/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М.,
при секретарі судового засідання Мунтяну Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги
у справі №905/1223/16

про стягнення солідарно суми у розмірі 673434,95 грн.
До господарського суду Донецької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у справі № 905/1223/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистая Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННКО» про стягнення солідарно 673434,95грн.
Скаржник - Публічне акціонерне товариство «ЕНЕРГОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, просить суд:
- визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги на постанову повернення виконавчого документа стягувачу від 26.09.2018 по виконавчому провадженню №51335881та поновити їх строк;
- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51335881;
- скасувати постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.09.2018 по виконавчому провадженню №51335881;
- зобовязати головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 провести виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.05.2016 у справі №905/1223/16 у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження»;
- зобовязати головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження.
Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 11.01.2019 №01-01/35, в звязку із закінченням повноважень судді Уханьової О.О., справу передано на повторний автоматичний розподіл.
Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.01.2019, автоматизованою системою документообігу суду визначено новий склад суду для розгляду справи № 905/1223/16, призначено головуючим суддю Огороднік Д.М.
Ухвалою господарського суду від 14.01.2019 скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у справі № 905/1223/16 прийнято до розгляду, поновлено скаржнику пропущений строк для подання скарги та призначено судове засідання на 21.01.2019.
У судове засідання призначене на 21.01.2019 сторони явку своїх представників не забезпечили, вимог суду не виконали, жодних документів та/або пояснень не надали. Скаржник та державний виконавець органу ДВС про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи телефонограми та звіт про відправлення електронної пошти на офіційну адресу виконавчого органу.
Відповідачі по справі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про призначення судового засідання.
Господарським судом Донецької області, на виконання рішення суду від 27.04.2016 по справі №905/1223/16, 12.05.2016, виданий судовий наказ.
Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистая Планета», на рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2016 по справі № 905/1223/16, повернуто заявнику, а справу №905/1223/16 повернуто господарському суду Донецької області.
Постановою головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 02.06.2016 відкрито виконавче провадження №51335881 про примусове виконання рішення суду у справі №905/1223/16, у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистая Планета» боргу у розмірі 51 773,16 грн.
Постанова від 26.09.2018 прийнята державним виконавцем у звязку з неможливістю подальшого проведення виконавчих дій, оскільки боржник зареєстрований у м. Донецьк, тобто на території, на якій на даний час проводиться активна фаза АТО. Такий висновок державний виконавець зробив керуючись Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами та доповненнями), відповідно до якої до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено м. Донецьк.

Нормативно держаний виконавець обґрунтовує своє рішення приписами п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Проте, на думку скаржника такі дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу є неправомірними, оскільки останнім не вчинено всіх необхідних та можливих заходів по розшуку майна боржника, а відтак і щодо належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/1223/16 у цілому.

Дослідивши докази наявні в матеріалах скарги, повно та всебічно встановивши усі обставини, які підлягають встановленню при розгляді даної скарги, суд прийшов до висновку про її обґрунтованість, виходячи з наступних підстав.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, в даному випадку на скаржника, суд, враховуючи належне повідомлення учасників судового процесу про дату судового засідання, а також обмеженість розгляду скарги процесуальним строком, розглядає скаргу за відсутності представників органу ДВС, скаржника та боржника, за наявними матеріалами скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.339, 340 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст.ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження«). Закон України «Про виконавче провадження» застосовується при вирішенні цієї скарги в редакції чинній на момент прийняття спірної постанови від 26.09.2018.

Частина 1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Також статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець наділений широким колом повноважень задля примусового виконання судового рішення.

Разом з тим, зі спірної постанови не можливо встановити дії вчинені державним виконавцем по розшуку майна боржника; дії по отриманню інформації про боржника; дії направлені на уникнення ухилення боржника від виконання рішення суду. Державний виконавець про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак вимог суду не виконав, матеріали виконавчого провадження до суду не надав. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення дії направлені на розшук майна боржника, зокрема: звернення останнього із запитами до Державної фіскальної служби України щодо наявності у боржника відкритих рахунків у банківських установа; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстру прав власності на нерухоме майно; Державного реєстру Іпотек, тощо.

Отже, з матеріалів справи не вбачається, що у боржника відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення та не вбачається проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання рішення.

Окрім того, дослідивши положення Законів України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами та доповненнями), суд не вбачає положень, які б встановлювали заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Положення п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосування, зокрема у випадку якщо у боржника відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення та є інше майно чи кошти, проте вони не підлягають стягненню в силу законодавчих обмежень, встановлених спеціальними законами.

Також щодо проведення виконавчих дії щодо боржника місце знаходження, якого значиться місто Донецьк, слід вказати наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (із змінами та доповненнями) до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження включено м. Донецьк.

Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 №254-VІІІ визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Указом Президента України 30.04.2018 «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, та згідно Наказу Президента України «Про початок операції об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» розпочато з 14:00 30.04.2018 операцію об'єднаних сил.

На час розгляду скарги операція обєднаних сил триває.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції», від 19.03.1997, в якому суд наголосив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 Конвенції стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Проте, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Закон України «Про боротьбу з тероризмом» та Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-рм «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», на які посилається державний виконавець, як на підставу неможливості здійснення перевірки майнового стану боржника та повернення виконавчого документу, не відносяться до нормативних актів, які регулюють питання виконавчого провадження, а відтак не визначають, що проведення антитерористичної операції, операції обєднаних сил є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 12.05.2016 у справі №905/3680/14 та від 19.07.2017 у справі №20/98, та у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №40/22, від 26.07.2018 у справі №29/273.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа саме з тих підстав, що місцезнаходження боржника місто Донецьк.

За вказаних обставин, дії державного виконавця щодо винесення постанови від 26.09.2018 №51335881 про повернення виконавчого документа стягувачу є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та порушують право стягувача, який звернувся до органу ДВС щодо примусового виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.12 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованим доводи скарги, в частині визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51335881 та визнанню недійсною постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.09.2018 по виконавчому провадженню №51335881.

Скарга в частині зобовязання головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області провести виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.05.2016 у справі №905/1223/16, у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», шляхом відновлення виконавчого провадження з його примусового виконання, підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. Положеннями статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення від 20.09.2005 у справі «Трихліб проти України», рішення від 28.07.1999 у справі «ОСОБА_3 проти Італії»), тому безпідставне повернення виконавчого документа є порушенням положень Конвенції та Протоколу № 1.

Враховуючи, що у державного виконавця були відсутні передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документа - наказу Господарського суду Донецької області від 12.05.2016, останній зобов'язаний вчинити передбачені цим Законом дії з виконання судового рішення, тому суд має право зобов'язати державного виконавця вчинити такі дії для поновлення прав Стягувача, порушених внаслідок неправомірних дій державного виконавця. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/7367/16, від 01.06.2018 у справі №905/2461/16.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, заявником заявлені не були, а тому відповідно їх розподіл, в порядку ст.344 Господарського процесуального кодексу України , господарським судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.234, 339, 342, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у справі № 905/1223/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чистая Планета», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННКО» про стягнення солідарно 673434,95грн - задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51335881.

Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.09.2018 по виконавчому провадженню №51335881.

Зобовязати головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 провести виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.05.2016 у справі №905/1223/16 у порядку та строки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Зобовязати головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження.

Ухвала набрала законної сили 21.01.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.01.2019.

Суддя Д.М. Огороднік