ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2019 р. Справа№ 910/1923/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.,

від позивача не з'явилися

від відповідача Михайлик Л.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.07.2018 (повний текст рішення складено 19.07.2018)

у справі №910/1923/18 (суддя Л.Г. Пукшин)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро"

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 342 859,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам договору складського зберігання насіння ріпаку №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо належного зберігання зерна, внаслідок чого відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість переданого зерна у розмірі 342 859,65 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 по справі №910/1923/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" вартість зерна у сумі 342 859, 65 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 142, 89 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача, в тому числі безпосередньо під час розгляду справи, з вимогами щодо повернення зерна зі зберігання та з повідомленнями про невідповідність якості зерна, що підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", однак, станом на момент вирішення справи по суті відповідачем так і не було вчинено жодних належних дій щодо повернення зерна зі зберігання, а також дій щодо встановлення, підтвердження чи спростування обставин щодо фактичної якості насіння ріпаку, яке належить позивачу на праві власності та факт перебування якого у відповідача, підтверджується наявними у матеріалах справи складськими свідоцтвами та актом-розрахунком № 3 від 19.01.2017.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий господарський суд не врахував того, що позивач передав на тривале зберігання насіння ріпаку, що не відповідало вимогам ДСТУ для насіння ріпаку, яке передається на зберігання на строк більше 1 місяця, а також п. 4 Додаткової угоди №1 від 21.12.2016 до договору та положень ст. 629 та ч. 1,2 ст. 949 ЦК України. Крім того, апелянт зазначає, що картка аналізу зерна від 29.09.2017 складена не в момент відвантаження зерна, адже позивач не надавав зерновому складу заяву на відвантаження зерна з датою відвантаження 29.09.2017, не надавав транспорт на відвантаження, у картці не зазначений відправник та отримувач зерна, а матеріали справи не містять належним чином оформленої заяви позивача на відвантаження зерна, як передбачено п.6.1-6.4 Договору, а відтак строк виконання зобов'язання з повернення зерна не настав.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.08.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Алданова С.О., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та відкрито апеляційне провадження у справі №910/1923/18, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання ухвали, але не пізніше 27.08.2018.

27.08.2018 позивачем до Київського апеляційного господарського суду було подано відзив на апеляційну скаргу в якій останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 року розгляд апеляційної скарги у справі №910/1923/18 призначено на 10.09.2018.

У зв'язку із переведенням суддів Київського апеляційного господарського суду Зубець Л.П. та Мартюк А.І. на роботу на посаду суддів Північного апеляційного господарського суду, відповідно до Указу Президента України "Про переведення суддів" №295/2018 від 28.09.2018 р., розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1923/18.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 р. сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/1923/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Алданової С.О., суддів: Зеленіна В.О., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2018 року розгляд апеляційної скарги у справі №910/1923/18 призначено на 08.11.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №910/1923/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2018 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 у справі №910/1923/18 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 22.11.2018.

22.11.2018 розгляд справи не відбувся у зв'язку з перебуванням головуючого судді Агрикової О.В. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі №910/6472/18 розгляд справи призначено на 19.12.2018.

Розпорядженням №09.1-08/661/18 від 19.12.2018 року у зв`язку з участю судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у ХVІ позачерговому з'їзді суддів України, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1923/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 року для розгляду апеляційної скарги у даній справі було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Агрикова О.В., судді: Чорногуз М.Г., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі №910/6472/18 розгляд справи призначено на 11.01.2019.

04.01.2019 позивачем до Київського апеляційного господарського суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні 11.01.2019 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (надалі - поклажодавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецьктй комбінат хлібопродуктів" (надалі - зерновий склад, відповідач) укладено договір складського зберігання насіння ріпаку № 248-Р/ЗБ/2016 (надалі - договір).

Відповідно до умов Договору поклажодавець зобов'язаний передати зерно, а зерновий склад зобов'язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором.

Кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються Зерновим складом поклажодавцю відповідно до умов цього договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору якість зерна повинна відповідати державним стандартам України та підтверджуватись карткою аналізу зерна, що видається зерновим складом при прийнятті зерна на зберігання, згідно Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 13 жовтня 2008 року N 661 (надалі Інструкція).

За умовами п. 3.1. Договору зерновий склад приймає від поклажодавця зерно, забезпечує кількісне і якісне його зберігання та здійснює відпуск зерна поклажодавцю.

Пунктами 4.4. та 4.8 Договору встановлено, що зерновий склад приймає зерно за фізичною вагою, визначає його якість та видає поклажодавцю супровідні документи з зазначенням якісних показників переданого на зберігання зерна згідно з Інструкцією.

Зерновий склад видає поклажодавцю складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після передачі зерна на зберігання (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 3.4. Договору після закінчення строку зберігання зерна, поклажодавець зобов'язаний забрати зерно з Зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного у п. 12.1. договору.

У пункті 6.1. Договору сторони передбачили, що не пізніше ніж за 10 робочих днів до запланованої дати відвантаження зерна поклажодавець зобов'язаний письмово повідомити про це Зерновий склад. Кількість (вага), строки та спосіб відвантаження зерна (в тому числі - перелік транспортних засобів, водіїв та експедиторів) узгоджуються поклажодавцем із Зерновим складом з урахуванням технічних можливостей Зернового складу, погодних умов та інших факторів.

Відповідно до п. 6.2. Договору поклажодавець здійснює зазначене повідомлення Зернового складу про намір відвантажити зерно шляхом надання Заяви на відвантаження зерна (форма Заяви - Додаток № 5 до даного договору, що є його невід'ємною частиною.

Для отримання зерна поклажодавець зобов'язаний надати Зерновому складу оригінал першого примірника складського документу на зерно, заяву на відвантаження зерна та довіреність на отримання зерна із зазначенням його кількості (п. 6.5. договору).

За умовами п. 6.9. Договору відвантаження зерна здійснюється Зерновим складом за фізичною вагою і за фактичними показниками якості, сформованими відповідно до загальної партії зерна, що зберігається на Зерновому складі (з урахуванням положень п. 5.4. даного договору).

Якість зерна підтверджується посвідченням про якість зерна за ф. 42, видане лабораторією Зернового складу. (п. 6.10. договору).

Відповідно до п. 6.15 Договору доказом виконання Зерновим складом обов'язку з відвантаження партії зерна належної кількості та якості, є підписано представником поклажодавця товарно-транспортна накладна (ТТН), погашена складська квитанція, виправлення в тексті якої не допускається.

У разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність та відшкодовують завдані збитки, у порядку, передбаченому чинним законодавством України та умовами даного договору. (п. 11.1. договору).

Згідно з п. 12.2. Договору визначено, що граничний строк зберігання зерна, передбачений п. 12.1. договору, у межах загального строку дії даного договору, може бути продовжений виключно шляхом укладення додаткової угоди до даного договору.

21 грудня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 Зерновий склад та поклажодавець передбачили, що приймаючи до уваги тривалий строк зберігання зерна за даним договором поклажодавець повідомлений та погоджується, що відвантаження зерна після закінчення передбаченого п. 12.1. договору граничного строку зберігання, проводиться за фактичними показниками якості, які сформовані в партії зерна, незалежно від якості зерна, зазначеної у складських документах (при цьому розмір убитку маси зерна може перевищувати 1%) із складанням відповідного Акту розрахунку втрат у вазі зерна за рахунок зміни якісних показників.

Даною додатковою угодою №1 сторони також продовжили строк дії договору та граничний строк зберігання.

03 липня 2017 року укладаючи додаткову угоду № 2 сторони дійшли згоди про продовження дії договору до 31.08.2017 та продовження строку зберігання майна до 31.08.2017.

Також у п. 2 додаткової угоди № 2 сторони передбачено, що у зв'язку з втратою чинності Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 13.10.2008 року № 661, сторони дійшли згоди при виконанні договору в подальшому керуватись Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України, що затверджене наказом ПАТ "ДПЗКУ" №136 від 22.06.2017 та розміщене на сайті www.pzcu.gov.ua.

Згідно зі ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до статті 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно з пунктами 10, 24 статті 1 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

На виконання умов договору складського зберігання позивачем передано на зберігання відповідачу насіння ріпаку 1 класу, яке призначене для заготівлі та постачання для промислового перероблення і експортування.

23 серпня 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію вих. № 302 щодо повернення зі зберігання ріпаку 1 класу в кількості 30 805 кг.

У відповідь на претензію відповідач направив позивачe лист № 130-7-3825/2-21/5131 від 14.09.2017, в якому відповідач не заперечував факт наявності на зберіганні у філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" залишку зерна у кількості 30 805 кг., проте, повідомив про неналежне оформлення заяви про відвантаження зерна від 07.08.2017, а саме без зазначення транспортного засобу, водія та експедитора, яким буде здійснюватись відвантаження насіння ріпаку.

02 жовтня 2017 року позивачем повторно надіслано претензію-вимогу вих. №359, у якій повідомлялось, що відповідно до картки аналізу зерна від 29.09.2017, виданої філією ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів", зерно має характеристики, що не відповідають вимогам ДСТУ 4966:2008, у зв'язку з чим позивач відмовляється від зерна та просить відшкодувати його вартість у розмірі 342 859,65 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

Як вбачається з листа №130-7-4392/2-21/6748 від 16.11.2017, позивачу відмовлено у задоволенні претензії від 02.10.2017, внаслідок неподання останнім документів, які підтверджують розмір суми, на яку знизилась вартість ріпаку, та доказів того, що він не може бути використаний за первісним призначенням. Крім того, відповідач повідомив, що картка аналізу зерна від 29.09.2017 не відповідала встановленим вимогам ДСТУ 4163-2003 (доказів направлення чи отримання позивачем зазначеного листа матеріали справи не містять).

Листом вих. №533 від 08.05.2018 (вхід. 1691 від 17.05.2018) відповідач повідомив позивача про необхідність у термін до 31 травня 2018 року відвантажити зерно у повному обсязі.

18.05.2018 на адресу відповідача направлено заяву на відвантаження зерна вих. № 58 (вх. №253 від 18.05.2018).

В результаті розгляду вищевказаної заяви, відповідачем направлено лист вих. №592 від 22.05.2018 (вхід. №1891 від 01.06.2018), у якому повідомлялось позивача про допущення помилки в частині реквізитів договору складського зберігання насіння ріпаку у зв'язку з чим відвантаження зерна за заявкою №58 є неможливим.

23 травня 2018 позивачем повторно направлено заявку вих. №62 від 23.05.2018 (вх. №263 від 23.05.2018) на відвантаження ріпаку 1 класу з проханням узгодити дату відвантаження на 29.05.2018 та з урахуванням того, що граничний строк зберігання по договору є 31 травня 2018 року.

Листом вих. №628 від 29.05.2018 (вхід. №1949 від 05.06.2018) відповідач повідомив позивача, що внаслідок подання заявки вих. №62 від 23.05.2018 менше ніж за 10 робочих днів до запланованої дати відвантаження, у філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" відсутня технічна можливість забезпечити відвантаження до 29.05.2018.

29 травня 2018 року на адресу відповідача направлено лист вих. №137 від 29.05.2018 (вхід. №273 від 29.05.2018) щодо відмови від отримання зерна зі зберігання у зв'язку з отриманням на запит 23.05.2018 витягу з ДП Держреєстру України про обсяги зерна ТОВ "СПЕКТР-АГРО" та складської квитанції на зерно №66 від 19.01.2017(АЧ№187186), відповідно до якої якість зерна у кількості 30805 кг. не відповідають умовам ДСТУ 4966:2008. Таким чином, відповідно до ст. 34 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" позивач просить компенсувати вартість зерна у розмірі 342 859,65 грн.

У відповідь на вищезазначену вимогу відповідач направив на адресу позивача лист №130-7-2263/2-21 від 31.05.2018 (вхід. №2048 від 12.06.2018), у якому повідомив позивача щодо неможливості відмови від зерна, оскільки не надано належних та достатніх доказів на підтвердження понесених збитків, внаслідок неналежної якості зерна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства, всупереч неодноразовим зверненням з листами, вимогами та претензіями відмовлявся від повернення зерна, що знаходилось на зберіганні у філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів", та компенсації його вартості у зв'язку з невідповідністю якісних показників, внаслідок чого позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з позовом про стягнення вартості зерна у розмірі 342 859,65 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні" та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 № 198, складська квитанція є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом та поклажодавцем, та факт прийняття зерна на зберігання.

Згідно зі статті 27 даного Закону зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.

Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення.

Якщо строк зберігання зерна визначено моментом пред'явлення власником зерна вимоги про його повернення, зерновий склад має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від власника зерна забрати це зерно в розумний строк.

Згідно з нормами ст. 32 Закону зерновий склад зобов'язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Частиною 1 статті 33 Закону визначено, що за втрату, нестачу чи пошкодження зерна, прийнятого на зберігання, зерновий склад несе відповідальність на підставах, передбачених законодавством.

Факт прийняття від позивача на зберігання насіння ріпаку 1 класу підтверджується виданими поклажодавцю складськими документами, а саме: складською квитанцією № 215 від (Серія АЦ № 264795) та складською квитанцією № 216 від 02.08.2016 р. (Серія АЦ № 264796) на загальну залікову вагу 508 810 кг. насіння ріпаку 1 класу, який відповідав ДСТУ 4966:2008.

Щодо доводів апелянта про невідповідність насіння ріпаку вимогам ДСТУ, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з карточок аналізу зерна № 14 та №15 від 02.08.2016 p., які були видані філією ПАТ "ДПЗКУ" Богданівецький КХП, якість ріпаку, що був переданий на зберігання до філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький - комбінат хлібопродуктів" відповідала вимогам ДСТУ 4966:2008

Так, у карточці № 14 зазначено, що сміттєвих домішок становить 2%, зернових домішок інших культур становить 4,5%, в карточці № 15 - відповідно сміттєві домішки - 2%, зернові домішки інших культур - 3,9%, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008.

Відповідно до ДСТУ 4966:2008 насіння ріпаку вищого та/або 1-го класу без вмісту ГМО передбачає: вміст олії згідно з ДСТУ на суху речовину х (100 - вологість)/100. не менше 42%; вологість, не більше 8,0 %; сміттєва домішка згідно з ДСТУ (за виключенням зіпсованого насіння ріпаку), включно з домішками інших культур, не більше 2 %; вільні жирні кислоти (кислотність): не більше 2%; (кислотність = кислотне число (згідно з ДСТУ) / 0,503); вміст ерукової кислоти, не більше 2 %; вміст глюкозинолатів, не більше 25 мк. моль/г; товар не містить ГМО.

Таким чином, станом на момент передачі насіння ріпака 1 класу на зберігання до філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів", останній відповідав вищезазначеним нормам ДСТУ 4966:2008, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно Акту-розрахунку №3 від 19.01.2017, складеного по місцю зберігання зерна: Богданівецький КХП (Елеватор), вбачається, що залишок насіння ріпаку, яке знаходиться на зберіганні у відповідача і підлягає поверненню позивачу, становить 30 805 кг.

Як зазначалось вище, позивач, неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути зерно проте, відповідачем всупереч умовам Договорудоговору, ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, ст. 32 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні" не повернуто позивачу зі зберігання зерно.

Твердження апелянта, що позивачем неналежним чином оформлено документацію на повернення продукції, є необґрунтованими, оскільки наведені обставини жодним чином не спростовують порушення відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем за Договором в частині неповернення продукції зі зберігання на вимогу позивача. При цьому, відшкодування збитків не залежить від правильності оформлення позивачем заявок на відвантаження продукції, оскільки правильність оформлення документації пов'язується саме з вимогами відвантажити продукцію.

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився, що встановлено до статті 953 Цивільного кодексу України. Обов'язок зернового складу повернути зерно також визначений приписами статті 27 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні".

За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах (частина 1 статті 950 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 27 статті 1 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" якість зерна та продуктів його переробки - сукупність споживчих властивостей зерна та продуктів його переробки, які відповідають вимогам державних стандартів, технічних умов, фітосанітарних і ветеринарно-санітарних норм та інших нормативних документів.

Пунктом 6.10. Договору сторони встановили, що якість зерна підтверджується посвідченням про якість зерна за ф. 42, видане лабораторією Зернового складу.

Згідно з п. 6.9. Договору відвантаження зерна здійснюється Зерновим складом за фізичною вагою і за фактичними показниками якості, сформованими відповідно до загальної партії зерна, що зберігається на Зерновому складі.

Як вбачається з картки аналізу зерна, виданої філією ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" від 29.09.2017, ріпак 2016 року врожаю має характеристики, що не відповідають вимогам ДСТУ 4966:2008, а саме: зернова домішка 6,1% (було не більше 3,9% та 4,5%); сміттєва домішка 9,5% (було не більше 2%).

Крім того, факт невідповідності якості насіння ріпаку вимогам ДСТУ 4966:2008 також підтверджений складською квитанцією на зерно №66 від 19.01.2017, яка була видана на запит позивача 24.05.2018 року. Так, у наданій відповідачем складській квитанції містяться наступні показники якості зерна: вологість-7,7%; зернова домішка - 6,0% та сміттєва домішка 9,5%.

Таким чином, на дату останнього відвантаження, зерно позивача, не відповідало вимогам ДСТУ 4966:2008.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача, в тому числі безпосередньо під час розгляду справи, з вимогами щодо повернення зерна зі зберігання та з повідомленнями про невідповідність якості зерна, що підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", однак, відповідачем так і не було вчинено жодних належних дій щодо повернення зерна зі зберігання, а також дій щодо встановлення, підтвердження чи спростування обставин щодо фактичної якості насіння ріпаку, яке належить позивачу на праві власності та факт перебування якого у відповідача, підтверджується наявними у матеріалах справи складськими свідоцтвами та актом-розрахунком № 3 від 19.01.2017

У відповідності до частини 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Разом з тим, частиною першою статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 951 Цивільного кодексу України якщо у разі, коли внаслідок пошкодження якість зерна змінилася настільки, що воно не може бути використано за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від нього і зажадати від зернового складу відшкодування вартості цього зерна.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою чи нестачею зерна відшкодовуються зерновим складом у розмірі вартості втраченого або такого, що його не вистачає, зерна (частина 1 статті 34 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні").

За загальними правилами за втрату речі зберігач несе відповідальність за наявності повного складу правопорушення, а саме:

1) порушення обов'язку повернути поклажодавцеві у схоронності річ або відповідну кількість речей такого самого роду і такої самої якості;

2) збитків, завданих поклажодавцеві у формі втрати речі;

3) причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) зберігача і негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності);

4) вини зберігача у настанні щодо речі негативних наслідків, яка проявилась у будь - якій формі, тобто умислу, грубої чи звичайної необережності зберігача до невиконання чи неналежного виконання своїх обов'язків.

На підставі статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із статтею 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої, у тому числі понесених витрат.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій видаткових накладних №РН-0000085 від 02.08.2016 та № 1 від 02.08.2016, насіння ріпаку 1 класу, що було передано відповідачу на зберігання, закуплялось у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові аграрні технології" та у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна фірма "Проскурів" відповідно.

Таким чином, прийнявши до уваги вартість 1 т. насіння ріпаку у розмірі 9 275 грн. (без ПДВ), яка підтверджується видатковою накладною, та масу не відвантаженого відповідачем зерна у розмірі 30 805 кг., що визначена у акті-розрахунку № 3 від 19.01.2017, що вартість зерна, яка підлягає відшкодуванню позивачу з боку Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", як Зернового складу за договором складського зберігання №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016, складає 342 859,65 грн. (30,805 т. х 9 275,00 грн. х 1,2 (ПДВ 20%)).

З огляду на вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем зобов'язання за Договором, факт спричинення збитків, їх розмір та прямий причинний зв'язок між заявленою сумою збитків та діями відповідача, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 по справі №910/1923/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 по справі №910/1923/18 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 по справі №910/1923/18 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1923/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.01.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Б.Михальська

М.Г. Чорногуз