ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Справа № 924/195/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Гудак А.В.,

Суддя Петухов М.Г.,

Суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 адвокат

відповідача: ОСОБА_2 дов. в справі, ОСОБА_3 дов.в справі

третьої особи: не зявився

прокуратури: прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" та Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 (головуючий суддя Танасюк О.Є., судді Виноградової В.В., Заверухи С.В., м.Хмельницький, повний текст складено 14.12.2018)

за позовом приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

до державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний концерн "Укроборонпром", м. Київ

за участю Військової прокуратури Чернівецького гарнізону

про зобовязання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване відповідачем за договором оренди №01-719/1 від 01.11.2010р. майно, а саме: оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19324, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19325, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19326

про стягнення 1970747,56 грн., з яких 90000 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення

В С Т А Н О В И В :

04.12.2018 Державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" звернулося з заявою №1605 від 30.11.2018, в якій просить відстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 до 01.09.2019; розстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 на термін з 01.09.2019 по 01.09.2022 рівними частинами по 54742,98 грн. щомісяця; зобов`язати державного виконавця Ілик О.В. зняти арешт з рахунків боржника накладеного в межах виконавчого провадження №57360250 на підставі наказу господарського суду Хмельницької області №924/195/16.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.12.2018 заяву державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018 №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 до 01.03.2019 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік 90 000,00 заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161,00 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49 грн. витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250). В решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, Приватне виробничо-комерційне підприємство «Механік» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення судом заяви відповідача про відстрочку виконання рішення та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви відповідача у повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції розглянув заяву відповідача без повідомлення позивача про розгляд даної справи. Про розгляд даної справи судом першої інстанції 12 грудня 2018 року представника позивача було повідомлено в телефонному режимі помічником судді-доповідача у даній справі ОСОБА_5 лише в кінці робочого дня 11 грудня 2018 року. Скаржник також зазначає, що копії заяви відповідача , яка підлягала розгляду судом 12 грудня 2018 року позивач також не отримав. 12 грудня 2018 року повноважений представник позивача у даній справі ОСОБА_1 перебував в Північно-західному апеляційному господарському суді як представник апелянта у справі №924/318/18 розгляд якої було призначено на 12 грудня 2018 року о 15:00 год. Таким чином, не будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду даного питання в суді першої інстанції, позивач об`активно не міг забезпечити представництво і захист свої інтересів в суді при вирішенні даного питання, яке має істотний вплив на права та охоронювані законом інтереси позивача як стягувача у даній справі.

Разом з тим, скаржник зазначає, що при вирішенні судом першої інстанції заяви відповідача жодним чином не враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16 та розгляд апеляційної скарги призначено на 16 січня 2019 р.

Поряд з цим, Державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" також не погодилась з оскарженою ухвалою та подало апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 та прийняти нову, якою задовольнити заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував факту дотримання балансу інтересів сторін, не врахував фінансовий стан боржника, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення при відстроченні всього лиш до 01.03.2019. Крім того, скаржник переконаний, що в порушення вимог ст. 331 ГПК України, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання скаржника, про наявність обставин, що роблять виконання суду неможливим у найближчий рік. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив надані скаржником докази та не надав оцінки вказаним обставинам, у зв`язку із чим передчасно дійшов до висновку про достатність 3 місяців для відновлення фінансового стану боржника та відмови в розстрочці виконання судового рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.18р. постановлену за результатами розгляду заяви ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 у справі № 924/195/16. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" прийняти до спільного розгляду з апеляційною скаргою Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16 та розгляд апеляційної скарги призначено на 16 січня 2019.

14.01.2019 від ПВ-КП «Механік» надійшли пояснення, в яких стягувач повідомляє суд про те, що станом на сьогодні в межах примусового виконання рішення у даній справі державним виконавцем фактично арештовано грошові кошти на рахунках боржника в АТ «ПУМБ» в загальній сумі 3260766,63 грн., про що додає лист АТ «ПУМБ» від 28.12.2018 з інформацією про рух коштів на рахунках боржника.

14.01.2019 на адресу суду від Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" надійшов відзив в якому просить суд залишити апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» без задоволення.

14.01.2019 на адресу суду від Державного концерну «Укроборонпром» надійшли пояснення на апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" в яких просить суд задовольнити апеляційну скаргу ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16.

14.01.2019 на адресу суду від Державного концерну «Укроборонпром» надійшли пояснення на апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» в яких просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» на ухвалу господарського суду хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16.

14.01.2019 на адресу суду від Військової прокуратури Чернівецького гарнізону надійшов відзив в якому просить суд скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ДП «НТК «ЗТМ» про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду повністю.

Адвокат ПВ-КП «Механік» в судовому засіданні 16.01.2019 підтримав доводи апеляційної скарги ПВ-КП «Механік» з урахуванням наданих пояснень. Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення судом заяви відповідача про відстрочку виконання рішення та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви відповідача у повному обсязі. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" просив залишити без задоволення.

Представники Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" в судовому засіданні 16.01.2019, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" з урахуванням наданих пояснень. Просили суд скасувати ухвалу господарського суду господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 та прийняти нову, якою задовольнити заяву про відстрочення та розстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 в повному обсязі. Апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» заперечили в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та просили суд залишити апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» без задоволення. Додано до матеріалів оскарження ухвали копію постанови про арешт коштів боржника від 12.12.2018, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в ПАТ «ПУМБ» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2781497,35 грн.(а.м.о.у 111-112)

Прокурор в судовому засіданні 16.01.2019, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" з урахуванням наданих пояснень. Просив суд скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі №924/195/16 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ДП «НТК «ЗТМ» про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду повністю. Апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» заперечив в повному обсязі та просив суд залишити апеляційну скаргу ПВ-КП «Механік» без задоволення.

Державний концерн «Укроборонпром» в судове засідання 16.01.2019 свого представника не направив, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Державного концерна «Укроборонпром».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" та Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" підлягають часткового задоволенню. Поряд з цим, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 постановлену за результатами розгляду заяви ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 у справі № 924/195/16, підлягає скасуванню в частині часткового задоволення заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки" на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік" 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250) та прийняттю нового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали (далі за текстом м.о.у.) господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018, рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 позов Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" по справі №924/195/16 задоволено. Зобов`язано Державне підприємство „Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» повернути Приватному виробничо-комерційному підприємству „Механік за письмовим актом передачі орендоване відповідачем за договором оренди №01-719/1 від 01.11.2010 майно, а саме: оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19324, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19325, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер 19326. Присуджено до стягнення з Державного підприємства „Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства «Механік» 90 000, 00 заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161,00 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. витрат по оплаті судового збору.

Дане рішення суду залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 та постановою Верховного Суду від 14.11.2018 (а.м.о.у. 3-12)

01.10.2018 господарським судом Хмельницької області видано судові накази по справі №924/195/16.

05.10.2018 державний виконавець Ілик О.В. Кам`янець-Подільського МВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області відкрила виконавчі провадження №57360250 (а.м.о.у 16 зворотня сторінка 17) та №57360499 та в межах ВП №57360250 наклав арешт на рахунки ДП «НТК «Завод точної механіки»(а.м.о.у. 20-23).

04.12.2018 ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" звернувся до господарського суду Хмельницької області з заявою від 30.11.2018. №1605, в якій просив суд відстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 до 01.09.2019; розстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 на термін з 01.09.2019 по 01.09.2022 рівними частинами по 54742,98 грн. щомісяця; зобов`язати державного виконавця Ілик О.В. зняти арешт з рахунків боржника накладеного в межах виконавчого провадження №57360250 на підставі наказу господарського суду Хмельницької області №924/195/16.

Звертаючись із заявою про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду першої інстанції у даній справі, заявник посилається на обставини, що ДП „НТК „Завод точної механіки знаходиться у важкому фінансовому становищі, тому негайне та повне виконання рішення суду матиме негативні наслідки та призведе до завдання збитків не лише державному підприємству, а й до зриву постачання озброєння військам операцій об'єднаних сил, а також може повністю зупинити роботу підприємства та призвести до банкрутства заявника. Зазначає, що ДП «НТК Завод точної механіки» є державним підприємством оборонно-промислового комплексу, в тому числі підприємств, які входять до складу Державного концерну "Укробронпром". Головним завданням ДП "НТК „Завод точної механіки є виготовлення та постачання озброєння до БТРів. Підприємство боржника є стратегічним підприємством оборонно-промислового комплексу і приймає участь у визволенні держави від зовнішнього агресора та встановлення миру в країні. Відзначає, що станом на 27.11.2018 відповідно до даних наведених у фінансовій звітності спостерігається погіршення фінансових показників порівняно з попереднім роком. Зважаючи на низький рівень прибутку підприємство не має можливості та джерел для виконання рішення суду, оскільки за даними Балансу (Звіту про фінансовий стан) на підприємстві також спостерігається ріст кредиторської заборгованості. Повідомляє, що покращення фінансового стану підприємства очікується у другій половині 2019 року.

В підтвердження даних обставин відповідачем подано, зокрема, Баланс (Звіт про фінансовий стан) на підприємстві станом на 30.09.2018 (а.м.о.у 13-14), довідку по заборгованості з виплати заробітної плати від 29.11.2018(а.м.о.у. 15), довідку про заборгованість до бюджету від 01.01.2018(а.м.о.у 15 зворотня сторінка), лист ГУ ДФС у Хмельницькій області від 10.10.2018 щодо наявності податкової заборгованості(а.м.о.у. 16), довідку ПАТ „Ощадбанк від 16.11.2018 про залишки коштів на рахунках(а.м.о.у 18), довідку АТ КБ „Приватбанк від 01.11.2018 про поточний стан рахунку(а.м.о.у 18 зворотня сторінка), виписку АТ „Укргазбанк" з особового рахунку за період з 25.11.2016 по 01.11.2018(а.м.о.у. 19).

Отже, вважаючи, що дані обставини унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі на даний час, відповідач просить відстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 до 01.09.2019; розстрочити виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 на термін з 01.09.2019 по 01.09.2022 рівними частинами по 54742,98 грн. щомісяця.

Поряд з цим, у письмових поясненнях від 12.12.2018 №1682 ДП «НТК Завод точної механіки»(а.м.о.у 63) повідомляє, що для забезпечення отримання прибутку у 2019 планується укладення довгострокових контрактів з ДГЗ та ІФ «Укрінмаш», ДК «Укрспецекспорт», ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт», ДЗІП «Промоборонекспорт». Вказує, що при звичайному функціонуванні підприємства та знятті арешту з рахунків це дасть можливість починаючи з 4 кварталу 2019 року виконати рішення суду.

Третя особа - Державний концерн "Укроборонпром" у поясненнях від 11.12.2018 просить задовольнити заяву ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду, оскільки підприємство надає відповідні докази негативного фінансового стану. Також зазначає, що у 2019 очікуваний дохід ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" становить 100000000 грн. Звертає увагу, що негайне виконання рішення призведе до зупинки, банкрутства підприємства та зриву постачання озброєння військам об`єднаних сил. Крім того, звертає увагу суду на те, що в рамках виконання рішення в справі №924/195/16, ДВС накладено арешт, у тому числі, на рахунки, арешт яких обмежено та заборонено чинним законодавством України, вважає, що заява ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" про зняття арешту може бути задоволена(а.м.о.у. 43-55).

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку про можливість надання відстрочки виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 до 01.03.2019 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік 90 000, 00 заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. інфляційних втрат, 4560,41 грн. 3% річних, 1855161,00 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250), в решті заявлених вимог, судом відмовлено.

Однак, суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали оскарження ухвали, не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині відстрочки виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що наведені боржником у заяві обставини, а саме складне фінансове становище, можлива загроза банкрутства, непередбачувані обставини, що виникли під час здійснення господарської діяльності, не доведені належними допустимим доказами та не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Натомість як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду заяви про відстрочку виконання рішення суду, рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 року у справі №924/195/16 залишається невиконаним.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

У заяві Державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" посилається на тяжке фінансове становище підприємства, в обґрунтування якого надає відповідні фінансові документи, зокрема: Баланс (Звіт про фінансовий стан) на підприємстві станом на 30.09.2018(а.м.о.у. 13-14), довідку по заборгованості з виплати заробітної плати від 29.11.2018(а.м.о.у. 15), довідку про заборгованість до бюджету від 01.01.2018(а.м.о.у 15 зворотня сторінка), лист ГУ ДФС у Хмельницькій області від 10.10.2018 щодо наявності податкової заборгованості(а.м.о.у. 16), довідку ПАТ „Ощадбанк" від 16.11.2018 про залишки коштів на рахунках(а.м.о.у. 18), довідку АТ КБ „Приватбанк" від 01.11.2018 про поточний стан рахунку(а.м.о.у. 18 зворотня сторінка), виписку АТ „Укргазбанк" з особового рахунку за період з 25.11.2016 по 01.11.2018(а.м.о.у. 19).

Так, встановлення та підтвердження факту наявності обставини, на які посилається боржник, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів щодо наявності зазначених обставин, що безпосередньо на думку заявника ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у момент звернення рішення до виконання.

Крім цього, Постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2000 та Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 затверджено норми Порядку подання фінансової звітності, затвердженого.

Пунктом 1 розділу II наведеного Національного положення (стандарту) встановлено, що фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

З доданого балансу (Звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018 року вбачається, що фінансові показники підприємства є задовільними, адже позиція (рядок 1100) свідчить, що заявник маючи на початок звітного періоду 2018 року оборотні активи, запаси у розмірі 50 221 тис. грн. збільшив їх на кінець звітного періоду 30.09.2018 року до 51 289 тис. грн., гроші та їх еквіваленти з 15 054 тис. грн. зменшились до 3 279 тис. грн. (позиція 1165), довгострокові зобов`язання і забезпечення з 27 тис. грн. не змінились і на кінець звітного періоду (позиція 1595), поточні зобов`язання і забезпечення з 44 761 тис. грн. зменшилися до 36 935 тис. грн. (позиція 1695).

Зі змісту звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2018 рік вбачається, що заявник отримав чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у розмірі 43 682 тис. грн., що є меншим за результат попереднього року (50 690 тис. грн.), отримав чистий фінансовий результат 605 тис. грн. (позиція 2350).

Однак, вищезгадані фінансові документи не можуть бути доказами скрутного фінансового становища, оскільки ці обставини є тільки одим із елементів скрутного фінансового стану.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, в якій зазначено: «балансом (звіт про фінансовий стан) за І півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство с збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччі 2017 року, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності».

Подані відповідачем ряду документів, а саме: довідки по заборгованості з виплати заробітної плати від 29.11.2018, довідки про заборгованість до бюджету від 01.01.2018, лист ГУ ДФС у Хмельницькій області від 10.10.2018 щодо наявності податкової заборгованості, довідки ПАТ „Ощадбанк" від 16.11.2018 про залишки коштів на рахунках, довідки АТ КБ „Приватбанк від 01.11.2018 про поточний стан рахунку, виписки АТ «Укргазбанк» з особового рахунку за період з 25.11.2016 по 01.11.2018, колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки фінансовий стан боржника може бути встановлений за умов надання заявником інформації у вигляді банківських довідок про залишки грошових коштів на банківських рахунках на день подання заяви про розстрочку/відстрочку, інформації у вигляді довідки про залишки готівки на день подання даної заяви, а також інформації про рух коштів за останні 6-12 місяців по всіх відкритих рахунках боржника.

Проте, колегія суддів звертає увагу на наявність листа ПУМБ №КНО-07.8.3/3089 від 28.12.2018, який поданий суду ПВ-КП «Механік» в якому зазначено, що на рахунку ДП «Науково-технічного комплексу «Завод точної механіки» № залишок коштів станом на 19.12.2018 становить 3260766,63 грн., це і підтверджено постановою про арешт коштів боржника від 12.12.2018, яка долучена до апеляційної скарги і Державним підприємством «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ДП «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» ухилився від надання суду першої інстанції повної фінансової інформації щодо коштів, які знаходяться на всіх відкритих рахунках боржника на день подання заяви про розстрочку/відстрочку.

Отже, подані заявником фінансові документи відображають дані лише на конкретну дату та не показують проміжні дані ведення боржником господарської діяльності.

Щодо посилання відповідача на наявність у нього податкового боргу на суму 10004819,00 грн. і заборгованості по заробітній платі в сумі 5016713,29 грн., колегія суддів зазначає, що відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов'язань.

При цьому, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у прийнятій постанові від 27.06.2018 року у справі № 813/8842/13-а.

Колегія суддів також відзначає, що спір в даній справі відбувався тривалий час починаючи з моменту порушення провадження у справі 25.02.2016 по 14.11.2018 коли ухвалено постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №924/195/16, якою рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 залишено без змін.

Отже, враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов'язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені відповідачем обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається Державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки", лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв'язку з цим. При цьому, фінансове становище Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що згідно Статуту Державного концерну «Укроборонпром» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 р. N 993 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 2018 р. N 849) відповідач є учасником даного концерну. Пунктами 13, 14 даного Статуту передбачено, що учасники Концерну зберігають господарську самостійність з урахуванням обмежень, передбачених законодавством та цим Статутом. Концерн відповідно до законодавства регулює провадження наукової, проектної, виробничої, фінансової, цінової, інвестиційної, інноваційної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності його учасників, повязаної з розробленням, виготовленням, реалізацією та обслуговуванням товарів військового та спеціального призначення. Учасники Концерну мають право, зокрема: самостійно від свого імені укладати договори з іншими учасниками, Концерном, а також з іншими підприємствами, установами та організаціями; одержувати в разі потреби від Концерну фінансову та іншу допомогу з метою підвищення ефективності своєї діяльності.

Однак, доказів звернення до Державного концерну «Укроборонпром» за отриманням фінансової допомоги відповідач суду не надав.

У рішенні від 29.06.2004 Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Отже, колегія суддів відхиляє посилання заявника та Державного концерну «Укроборонпром» на фінансовий план ДП «Науково-технічного комплексу «Завод точної механіки» на 2019 рік, як на доказ покращення в майбутньому фінансового стану боржника, оскільки даний документ сформований на основі припущень щодо фінансових розрахунків та аналізу поточного фінансового стану підприємства та його виконання не підтверджено належними та допустимими доказами, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна позиція викладена в постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 25.04.2018 у справі№ 524/10142/16-ц.

Разом з тим, посилання скаржника Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на практику Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України якою встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N 36575/02 заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 17.09.2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00), колегія суддів в даному випадку вважає необґрунтованим, оскільки, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення, на який просить відстрочити його виконання апелянт надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Колегія суддів відзначає, що з моменту порушення провадження у даній справі (25.02.2016) до набрання законної сили рішення (11.09.2018 ) та звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження (05.10.2018) пройшло вже 2 роки та 7 місяців для погашення заборгованості, однак Державним підприємством "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" не було вчинено жодних дій для виконання порушених зобов'язань перед Приватним виробничо-комерційним підприємством "Механік". Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про надання відстрочки необхідно врахувати, що спір у даній справі виник саме з вини відповідача у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів.

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України), та обов'язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Колегія суддів звертає увагу, що заява сторони про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду може бути задоволена лише у виняткових випадках, які суд визначає з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов'язує відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв'язок.

Натомість, боржник, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, як на підставу необхідності у відстрочці або розстрочки виконання рішення посилається на скрутне фінансове становище підприємства.

Проте, на переконання колегії суддів, такою підставою, як скрутне фінансове становище, не є виключним, винятковим чи таким, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скрутне фінансове становище підприємства є наслідком діяльності роботи підприємства та не є винятковими підставами для надання відстрочки або розстрочки в розумінні ст. 331 ГПК України.

На переконання колегії суддів надання боржнику відстрочки або розстрочки не відповідає (суперечить) принципу правової визначеності та остаточності судового рішення. Одними з елементів такого принципу визначеності є прозорість правової норми та впевненість сторони у її застосуванні. Принцип правової визначеності є невід'ємною складовою принципу верховенства права.

Надання відстрочки без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Суд при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконання рішення у встановлений строк, так і враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допускати їх настання.

Враховуючи наведене суд вважає, що заявником не доведено належними доказами виключності обставин, що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України винятковості випадку та наявності правових підстав для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік" 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250), слід відмовити.

Судом першої інстанції відмовлено у задовленні заяви відповідача в частині розстрочки виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 на термін з 01.09.2019 по 01.09.2022 рівними частинами по 54742,98 грн. щомісяця.

При цьому судова колегія апеляційної інстанції відзначає, що недостатність/відсутність необхідних коштів у відповідача, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим станом, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у вимозі заявника про зобов`язання державного виконавця Ілик О.В. зняти арешт з рахунків боржника накладеного в межах виконавчого провадження №57360250 на підставі наказу господарського суду Хмельницької області №924/195/16, оскільки накладення арешту на грошові кошти ДП НТК «Завод точної механіки» було здійснено державним виконавцем відповідно до вимог Закону з метою забезпечення реального виконання рішення суду, а враховуючи, що рішення господарського суду Хмельницької області від 29.05.2018 станом на момент подання скарги не виконане ДП НТК «Завод точної механіки», підстави для зняття арешту з рахунків боржника накладеного в межах виконавчого провадження №57360250 відсутні.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з недоведеністю матеріалами обставин, з якими ст. 331 ГПК України пов`язує можливість відстрочення виконання рішення, заява Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 в частині часткового задоволення заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки" на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік" 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250) у даній справі підлягає скасуванню.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" про те, що господарський суд Хмельницької області розглянув заяву Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 без належного повідомлення ПВ-КП "Механік", що є підставою для скасування ухвали від 12.12.2018 у справі № 924/195/16, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Приватне виробничо-комерційне підприємство "Механік" суд в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції розглянув заяву відповідача без повідомлення позивача про розгляд даної справи. Про розгляд даної справи судом першої інстанції 12 грудня 2018 року представника позивача було повідомлено в телефонному режимі помічником судді-доповідача у даній справі ОСОБА_5 лише в кінці робочого дня 11 грудня 2018 року. Скаржник також зазначає, що копії заяви відповідача , яка підлягала розгляду судом 12 грудня 2018 року позивач також не отримав. 12 грудня 2018 року повноважений представник позивача у даній справі ОСОБА_1 перебував в Північно-західному апеляційному господарському суді як представник апелянта у справі №924/318/18 розгляд якої було призначено на 12 грудня 2018 року о 15:00 год. Таким чином, не будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду даного питання в суді першої інстанції, позивач об`активно не міг забезпечити представництво і захист свої інтересів в суді при вирішенні даного питання, яке має істотний вплив на права та охоронювані законом інтереси позивача як стягувача у даній справі.

Отже, Приватне виробничо-комерційне підприємство "Механік" вважає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 05.12.2018 у справі №924/165/16 (а.м.о.у 31-32) заяву державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку, розстрочку рішення суду та зняття арешту по справі №924/195/16 призначено до розгляду в судовому засіданні на 16:45 год. 12 грудня 2018 року.

Дана ухвала суду надіслана 05.12.2018 учасникам справи №924/195/16 про що свідчить копії конвертів та рекомендованих повідомлень, які долучені до матеріалів оскарження ухвали (а.м.о.у. 35- 39).

Також, вказана ухвала про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду була оприлюднена в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.12.2018, який знаходиться у вільному доступі.

Крім того, колегія суддів відзначає, що згідно ч.6 ст.120 ГПК України, суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Отже, повідомлення представника Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" в телефонному режимі помічником судді-доповідача у даній справі ОСОБА_5 не суперечить вимогам ГПК України щодо належного повідомлення учасників справи про дату і час судового засідання.

Крім того, слід відмітити, що в матеріалах оскарження ухвали містяться письмові пояснення представника Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік", які зареєстровані господарським судом Хмельницької області за вх..№05-22/10332/18 від 12.12.2018 в яких представник позивача просить суд відмовити у задоволенні заяви про відстрочку, розстрочку та зняття арешту по справі №924/195/16 та у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні, розгляд заяви здійснити у відсутності позивача за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.4 ст.1 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Пономарьов проти України", де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що сторони зобов'язані виявляти належну зацікавленість у розгляді справи, що узгоджується з позицією, викладеною у рішеннях Європейського суду з прав людини, та вищенаведеними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Приватне виробничо-комерційного підприємство "Механік" в особі представника адвоката ОСОБА_1 в силу ч. 6 ст. 120 ГПК України було належним чином повідомлено про дату та час розгляду заяви відповідача.

Зважаючи, що судом першої інстанції були вжиті необхідні заходи для повідомлення учасників справи і явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась, а також зважаючи, що скаржником не надані відомості про те, що в свою чергу ним/нею вживались заходи, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження, - колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про порушення судом норм ч.2 ст.331 ГПК та скасування судового рішення з цих підстав.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи учасників справи, викладені в апеляційних скаргах та у відзивах на них, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення заяви відповідача у даній справі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 слід скасувати в частині часткового задоволення заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки" на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік" 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250).

Прийняти нове рішення: «В задоволенні заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки" на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік" 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250) - відмовити.» В частині відмови у задоволенні заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284, ч.7 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік" та Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 скасувати в частині часткового задоволення заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250).

Прийняти нове рішення:

«В задоволенні заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 в частині стягнення з державного підприємства „Науково-технічний комплекс „Завод точної механіки на користь приватного виробничо-комерційного підприємства „Механік 90 000, 00 (дев'яносто тисяч грн. 00 коп.) заборгованості з орендної плати, 21026,15 грн. (двадцять одну тисячу двадцять шість гривень 15 коп.) інфляційних втрат, 4560,41 грн. (чотири тисячі пятсот шістдесят гривень 41 коп.) 3% річних, 1855161,00 грн. (один мільйон вісімсот пятдесят пять тисяч сто шістдесят одну гривню 00 коп.) неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, 36694,49грн. (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 49 коп.) витрат по оплаті судового збору (виконавче провадження №57360250) - відмовити.»

В частині відмови у задоволенні заяви Державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" від 30.11.2018р. №1605 про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду по справі №924/195/16 ухвалу господарського суду Хмельницької області від 12.12.2018 у справі № 924/195/16 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали по справі №924/195/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження передбачено статтями 286-289 глави 2 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений « 21» січня 2019 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.