ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4518/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати у розмірі 188 989,18 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, представник за довіреністю 14-331юр. від 20.09.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач) про стягнення плати у розмірі 188 989,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням відповідачем строку перебування вагонів на під'їзних коліях під навантаження, що стало підставою для нарахування відповідачу плати за простій вагонів у розмірі 188 989,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.10.2018.

Ухвалою суду від 30.10.2018 відкладено підготовче засідання на 14.11.2018.

31.10.2018 від відповідача надійшов відзив на позов.

13.11.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 13.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 08.01.2019.

13.12.2018 до суду надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив.

02.01.2019 до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

08.01.2019 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про розгляду справи без його участі у звязку з віддаленістю місцеперебування позивача і його представника від місця розгляду справи. До зазначеної заяви додані додаткові пояснення позивача.

В судове засідання, яке відбулося 08.01.2019, повноважний представник позивача не зявився. Враховуючи заяву позивача про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, без вирішення попереднього клопотання позивача про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень до суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 08.01.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, між сторонами був укладений договір товарно-експедиційного обслуговування № 90 від 29.12.2016 (далі - Договір), за умовами якого позивач як експедитор у 2017-2018 році надав відповідачу послуги, повязані з організацією перевезення вантажів залізничним транспортом з використанням власного чи залученого рухомого складу.

Як зазначає позивач, по прибуттю вагонів на підїзну колію відповідача по станції Кривий Ріг-Головний відповідач зобовязаний забезпечити його прийняття, враховуючи встановлений пунктом 3.2.1.17 Договору строк знаходження (простою) вагонів, який складає: 72 технологічні години при здвоєній операції, 48 технологічних годин при одиночній операції. При простої вагонів зверх встановлений час позивач має право предявити відповідачу плату за користування, обумовлену додатково в Протоколі погодження договірної ціни.

Позивач вказує на те, що позивачем надано відповідачу передбачені Договором послуги, при цьому останнім було допущено перевищення часу знаходження 49 вагонів під навантаження на підїзній колії по станції Кривий Ріг-Головний, що підтверджується даними філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" ПАТ "Українська залізниця".

На підставі п. 3.2.1.17 Договору позивач нарахував відповідачу 188 989,18 грн, несплата якої є причиною виникнення даного спору.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає з таких підстав.

Відповідач вказує, що згідно з пунктом 3.1.1.11 Договору за фактом надання послуг виконавець зобовязаний направляти замовнику рахунок-фактуру на оплату послуг та акт приймання-передачі наданих послуг на вказані у договорі електронні адреси з наступним наданням оригіналів таких документів.

При визначенні порядку розрахунків, як зазначає відповідач, в п. 4.1. Договору сторони визначили, що замовник здійснює оплату провізних платежів та інших узгоджених послуг на підставі оригіналів рахунків, двосторонньо підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних, наданих виконавцем, протягом 10 календарних днів з дати підписання. Отже, обовязковою умовою оплати сторони визначили надання виконавцем акту приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних та оригіналів рахунків.

За твердженням відповідача, позивач не виконав передбаченого Договором зобовязання щодо надання вищезазначених документів, а строк оплати є таким, що не настав, тому відсутнє прострочення відповідача з оплати послуг.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

У свою чергу, позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що з викладеними у відзиві обставинами не погоджується, оскільки вважає, що вони є надуманими і такими, що не відносяться до предмету спору з таких підстав.

По-перше, позивач зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору, передбаченого п. 8.1 Договору, позивач направив на адресу відповідача претензії № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018.

Позивач стверджує, що згідно з викладеними у претензії № 1-06/863 від 24.07.2018 обставинами вбачається, що на адресу відповідача направлявся акт виконаних робіт разом з рахунком на оплату послуг, який відповідачем не був оплачений, тому станом на 24.07.2018 за відповідачем загальна заборгованість за Договором склала 2 004 477,55 грн. За твердженням позивача, отримавши зазначену претензію, відповідач частково задовольнив вимоги і сплатив на рахунок позивача суму боргу у розмірі 439 498,00 грн згідно з платіжним дорученням № 600025780 від 24.07.2018.

Позивач вказує на те, що не отримавши від відповідача оплату боргу в повному обсязі, він направив претензію № 1-06/872 від 13.08.2018, в якій зазначив, що з урахуванням часткового погашення заборгованості станом на 13.8.2018 загальна сума заборгованості відповідача складала 1 564 979,55 грн, з яких борг на оплату вартості за простій вагонів під навантаженням 1 049 383,18 грн. Позивач вважає, що на виконання претензійних вимог 04.09.2018 відповідач частково сплатив борг у розмірі 817 410,00 грн згідно з платіжним дорученням № 600030716 від 04.09.2018.

За твердженням позивача, з урахуванням часткового виконання зобовязань, станом на дату звернення з позовом до суду загальна сума заборгованості відповідача складає 665 889,62 грн, з якої борг з оплати вартості за простій вагонів під навантаженням складає 188 989,18 грн.

По-друге, позивач вважає посилання відповідача на неотримання рахунків та актів як на підставу неможливості оплати боргу такими, що не відповідають фактичним обставинам.

По-третє, позивач зазначає, що відповідач не заперечує проти обставин, правових підстав і суми заявлених позовних вимог, а частково сплачена заборгованість 24.07.2018 і 04.09.2018 свідчить про можливість виконання своїх зобовязань відповідачем.

Відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив наступне.

По-перше, відповідач вказав на те, що надісланий на його адресу документ від 24.07.2018 не може вважатися претензією, оскільки він не містить необхідних реквізитів, передбачених ст. 222 Господарського кодексу України.

По-друге, за твердженням відповідача, претензії № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018 не містять підтверджень того, що акти виконаних робіт та рахунки були направлені відповідачу, оскільки відсутній опис вкладення і самі листи не містять додатків до них.

По-третє, відповідач зазначив, що призначення платежу, зазначені у платіжних дорученнях № 600025780 від 24.07.2018, № 600030716 від 04.09.2018, не дають змоги встановити, який рахунок чи акт виконаних робіт був оплачений, тому не можливо стверджувати про часткове задоволення претензійних вимог.

У додаткових поясненнях у справі позивач просив задовольнити позовні вимоги, зазначивши наступне.

По-перше, позивач вважає, що належними та допустимими доказами обліку часу користування вагонами на підтвердження порушення відповідачем умов п. 3.2.1.17 Договору щодо понаднормативного строку знаходження (простій) вагонів на підїзних коліях є відомості форми ГУ-46. На підставі відомостей обліку часу користування 49 вагонами (ГУ-46) та встановленої у протоколах погодження договірної ціни вартості понаднормативного строку знаходження вагонів за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 188 989,18 грн.

По-друге, позивач зазначає, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є невідкладною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України і не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України. Відповідно, за твердженням позивача, наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку сплатити надані позивачем послуги.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з таких підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до частини 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 29.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (далі позивач, виконавець, контрагент) і Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі відповідач, замовник) укладено договір № 90 (далі - Договір), згідно з п. 2.1.1. якого виконавець зобовязується надати замовнику послуги з організації перевезення вантажів у власному та/або орендованому рухомому складі в напрямках та обємах, зазначених в заявках. Виконавець від свого імені, але за рахунок замовника, зобовязується надати послуги з організації перевезень вантажів, а замовник зобовязується приймати та оплачувати надані послуги в порядку та на умовах, визначених даним договором. Виконавець гарантує замовнику наявність згоди власника вагоні на їх використання для виконання даного договору (в разі використання орендованого рухомого складу).

Перелік необхідних замовнику послуг, їх вартість, номенклатура вантажу, розрахункова вага та маршрути перевезень визначаються сторонами в додаткових угодах/додатках, які є невідємною частиною даного договору (п. 2.1.2. Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору замовник проводить оплату провізних платежів та інших узгоджених сторонами послуг за фактом надання послуг, на підставі оригіналів рахунків, двосторонньо підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних, наданих виконавцем, протягом 10 календарних днів з дати підписання актів.

За умовами п. 4.4. Договору датою надання послуг за цим договором є дата, зазначена виконавцем на акті приймання-передачі наданих послуг, погоджена сторонами.

Відповідно до п. 4.11 Договору виконавець підтверджує понесені ним витрати, відображені в актах приймання-передачі наданих послуг, шляхом надання замовнику копій залізничних накладних, рахунків, актів виконаних робіт та інших документів. Виконавець підтверджує понесені ним додаткові витрати, узгоджені в додаткових угодах/додатках і відбиті в актах приймання-передачі наданих послуг, шляхом надання замовнику завірених третіми особами, які приймали участь в процесі виконання Договору, копій актів виконаних робіт та інших документів (накопичувальних карток, відомостей подачі/прибирання, переліків ТехПД, відомостей плати).

В пункті 4.12 Договору виконавець підтверджує розрахунки вартості плати за користування вагонами, зазначені в актах наданих послуг, шляхом: надання звіту з системи ГІОЦ з печаткою та підписом уповноваженої (на підставі довіреності) виконавцем особи; складання акта із зазначенням таких даних: дата і час надходження вагона на підїзну колію вантажоодержувача/відправника вантажу, дата здачі вагона на колії загального користування, загальний час знаходження вагона, який підлягає оплаті (за вирахуванням узгодженого сторонами безоплатного часу під навантаження/вивантаження).

Згідно з п. 9.1 Договору він набирає чинності з 01.01.2017 і діє по 31.12.2018, а в частині порядку врегулювання спор, встановленого даним Договором; порядку застосування штрафних санкцій; виконання грошових зобовязань за даним договором до повного виконання вказаних зобовязань.

Додатком № 1 до Договору сторони встановили класифікацію видів порушень внутрішнього розпорядку та вимог з охорони праці та пожежної безпеки на території Товариства і розмір штрафних санкцій за дані порушення.

В додатках № 36 від 10.01.2018, № 37 від 26.03.2018, № 38 від 26.03.2018, № 39 від 25.04.2018, № 40 від 25.04.2018, № 41 від 26.04.2018, № 42 від 03.05.2018, № 43 від 01.06.2018 до Договору (арк.с. 27-40) сторонами узгоджено строк знаходження на станціях вивантаження/навантаження вагонів, наданих відповідно до заявки замовника, та розмір оплати за користування вагонами при знаходженні вагонів на станціях вивантаження/навантаження понад встановлений час.

При цьому кожна неповна доба приймається за повну. Зазначені моменти визначаються на підставі даних електронної бази ГІОЦ "Укрзалізниці".

12.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (далі - замовник) і Державним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України" (далі - виконавець) укладений договір № ГІОЦ-02-ІНФ/12, згідно з п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати інформаційні послуги замовнику щодо інформації, яка міститься в автоматизованих системах залізничного транспорту України, згідно з переліком, вказаним у додатку 1 до договору, що є невідємною частиною.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 зазначеного договору його термін встановлюється з 12.01.2012 по 31.12.2012. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік за домовленістю сторін, якщо за один місяць (30 календарних днів) до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить письмово про його припинення.

За умовами п. 1 угоди про розірвання договору № ГІОЦ-02-ІНФ/12 від 12.01.2012 сторони дійшли згоди про розірвання цього договору з 00 год. 00 хв. 01 січня 2018 року.

04.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (далі - замовник) і Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - виконавець) укладений договір № ФГІОЦ-ІНФ-396/18, згідно з п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати інформаційні послуги замовнику щодо інформації, яка міститься в автоматизованих системах залізничного транспорту України, згідно з переліком, вказаним у додатку 1 до договору, що є невідємною частиною.

Згідно з пунктами 7.1, 7.2 зазначеного договору його термін встановлюється з 01.01.2018 по 31.12.2018. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік за домовленістю сторін, якщо за один місяць (30 календарних днів) до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить письмово про його припинення.

Листом № 36/2899 від 24.09.2018 філія "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (арк.с. 51) позивачу надала позивачу інформацію про час перебування вагонів на підїзних коліях по станції Кривий Ріг Головний (форма ГУ-46), зокрема, спірних вагонів №№ 63010177, 63010268, 63010565, 63010581, 63190532, 63190557, 63190615, 63190714, 63190821, 63190979, 63208482, 63208631, 63208672, 63208805, 63627566, 64380710, 64590441, 64592579, 64943830, 65204935, 65436388, 65445710, 65474587, 65707143, 66412586, 66467747, 66498502, 67121764, 67139253, 67238220, 67257162, 67264028, 67297978, 67312769, 67313460, 67322057, 67326959, 67670265, 67698746, 66500281, 67085712, 66415217, 61186417, 62231204, 66465451, 67278267, 66465451.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначалось вище, за умовами п. 4.1 Договору замовник проводить оплату провізних платежів та інших узгоджених сторонами послуг за фактом надання послуг, на підставі оригіналів рахунків, двосторонньо підписаних актів приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних, наданих виконавцем, протягом 10 календарних днів з дати підписання актів.

Суд не погоджується і відхиляє доводи позивача про те, що відомості форми ГУ-46, надані філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", є достатніми і належними доказами для нарахування відповідачу плати за простій вагонів під навантаження у розмірі 188 989,18 грн, оскільки в п. 4.1 Договору сторонами узгоджений порядок розрахунків, за яким обовязковою умовою здійснення оплати відповідачем є надання позивачем акту приймання-передачі наданих послуг, податкових накладних і оригіналів рахунків.

Згідно з п. 4.4 Договору датою надання послуг є дата, зазначена виконавцем на акті приймання-передачі наданих послуг, погоджена сторонами. За відсутності актів приймання-передачі наданих послуг суд не може дійти висновку, що строк надання послуг є таким, що настав.

Суд також не бере до уваги твердження позивача, про те, що з надісланих на адресу відповідача претензій № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018 вбачається надіслання відповідачу акту виконаних робіт разом з рахунком на оплату послуг, оскільки саме лише зазначення в тексті претензії про здійснення певної дії не є підтвердженням її здійснення. Інших доказів надіслання передбачених п. 4.1 Договору документів на адресу відповідача позивач не надав.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача про часткове виконання відповідачем претензійних вимог, оскільки зазначення в якості призначення платежу "оплата згідно контракту 90" у платіжних дорученнях № 600025780 від 24.07.2018, № 600030716 від 04.09.2018 (арк.с. 121, 122) не є свідченням здійснення оплати саме за простій вагонів за претензіями позивача № 1-06/863 від 24.07.2018, № 1-06/872 від 13.08.2018.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за користування вагонами за простій вагонів понад встановлений час у розмірі 188 989,18 грн є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТК-ЛОГІСТИК" (02140, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 34846461) до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛ.ОРДЖОНІКІДЗЕ, будинок 1; ідентифікаційний код 24432974) про стягнення 188989,18грн. відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТК-ЛОГІСТИК" (02140, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 34846461).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 18.01.2019.

Суддя ОСОБА_2