ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" січня 2019 р. м. Київ Справа № 911/180/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О. О., розглянувши заяву Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2-а, код 36927573) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 15468,28 боргу,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 15468,28 грн. за договором № ДС-П-10366/0680 від 16.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної роздрібної торговельної мережі.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником не дотримано вказаних вимог. Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що 16.12.2015 р. між ним та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № ДС-П-10366/0680 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, однак договору № ДС-П-10366/0680 від 16.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі заявником до заяви не додано. До заяви заявником додано договір № ДС-П-10366/0651 від 16.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Заявник у заяві про видачу судового наказу зазначає, що боржником не сплачена остаточна грошова сума коштів у розмірі 15468,28 грн., починаючи з 16.12.2015 р. по 12.07.2016 р., що потягло за собою невиконання грошового зобов'язання боржником, однак не зазначено обставин, які підтверджують факт надання боржнику послуг з облаштування та утримання місця (засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі) за договором № ДС-П-10366/0680 від 16.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі за вказаний період.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, вказана заява підписана представником заявника ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності № 5 від 20.11.2018 р.

30.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» .

Відповідно до ч. 3 ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 11 ч. 16-1 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Таким чином, представництво у судах першої інстанції станом на дату звернення заявника з заявою про видачу судового наказу до госпоадсркього суду Київської області здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, а також керівниками, за винятком органів державної влади та органів місцевого самоврядування (з 01.01.2020 р.).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційно-правова форма заявника - Комунальне підприємство.

Тобто, заявник не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

При цьому підписання та/або подання заяви є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

Разом з тим, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 є адвокатом.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважити, що дана заява підписана уповноваженою особою, яка має на це право.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 та п. 2 ч. 1. ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Міський магазин" Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2-а, код 36927573) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 15468,28 грн. заборгованості за договором № ДС-П-10366/0680 від 16.12.2015 р. щодо розміщення засобу пересувної роздрібної торговельної мережі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева