ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2019 Справа № 920/863/18
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Новація», м. Суми,

до відповідачів:

1) Фізичної особи - підприємця Липової Юлії Сергіївни, м. Суми,

2) Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект», м. Миколаїв,

про стягнення 21917,47 грн.

Суддя Котельницька В.Л.

Представники сторін:

від позивача: Вороненко Р.М. (довіреність б/н від 29.10.2018)

від 1-го відповідача: не прибув

від 2-го відповідача : Наріжна К.С. (довіреність № 17/1-3367 від 14.05.2018)

За участю секретаря судового засідання - Пономаренко Т.М.

Суть спору: до господарського суду звернулось ТОВ «НВП Новація» з позовом до відповідачів: Фізичної особи - підприємця Липової Юлії Сергіївни; Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект» про стягнення з них в солідарному порядку 21 917,47 грн. за неналежне виконання другим відповідачем умов договору поставки № 1585 від 21.12.2016, у тому числі: стягнути в солідарному порядку з ФОП Липової Ю.С. та ДП «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект» 500,00 грн. боргу; стягнути з ДП «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект» 13660,00 грн. боргу, 5657,79 грн. пені, 1555,00 грн. інфляційних втрат, 544,68 грн. - суму 3% річних; стягнути в дольовому порядку пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів 1762,00 грн. судового збору та 4500,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 06.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/863/18. Справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 18.12.2018.

Ухвала суду від 06.11.2018 про відкриття провадження у справі, направлена на адресу першого відповідача, повернута до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «інші причини».

30.11.2018 до суду надійшов відзив другого відповідача із запереченнями проти позовних вимог. Зокрема, у відзиві другий відповідач наполягає на застосуванні позовної давності до вимог про стягнення пені у розмірі 5657,79 грн., а також наголошує на необхідності зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ст.233 Господарського кодексу України.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, проти доводів другого відповідача заперечує та зазначає, що за домовленістю між сторонами (п. 11.6 договору поставки № 1585 від 21.12.2016) збільшено строк позовної давності щодо усіх видів зобов'язань до трьох років.

08.01.2019 позивач подав до суду заяву про відмову від позовних вимог до першого відповідача - ФОП Липової Ю.С. та у судовому засіданні, яке відбулось 10.01.2019, наголосив, що суму основного боргу та відповідних нарахувань за договором поставки у повному обсязі просить стягнути з другого відповідача як основного боржника.

Другий відповідач подав до суду заперечення, у яких наполягає на застосуванні позовної давності до вимог про стягнення пені та не бере до уваги відповідні положення договору поставки.

10.01.2019 до суду надійшло клопотання представника другого відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу до 1000,00 грн.

Представник позивача 10.01.2019 подав до суду обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

21.12.2016 між ТОВ «НВП Новація» (постачальником, позивачем у справі) та ДП «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект» (покупцем, відповідачем у справі) був укладений договір поставки № 1585, за умовами якого позивач зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених даним договором, поставити відповідачу інструмент, (далі - товар), зазначений в Специфікації №1 (Специфікаціях), що є Додатком (Додатками) до цього договору, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним договором (пункт 1.1).

Відповідно до умов п. 2.1 договору поставки загальна кількість товару, що підлягає поставці, по сортам, групам, підгрупам, видам, маркам, типам, розмірам визначається Специфікацією №1 та іншими Специфікаціями, які в подальшому, при виробничій необхідності, можуть бути оформлені та підписані сторонами.

Згідно з умовами п. 3.1, 3.2 договору поставка товару здійснюється видами транспорту, визначеними за згодою сторін. Постачальник зобов'язується поставити товар на умовах поставки DAP м.Миколаїв, склад перевізника «Нова Пошта» або «Нічний експрес» або «Делівері», відповідно до Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів ІNCOTERMS у редакції 2010 року.

У розділі 4 договору поставки № 1585 сторони узгодили ціну товару, що становив предмет поставки. Так, поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у Специфікації (Специфікаціях) і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою товару. При поставці товару імпортного виробництва у Специфікації також зазначається загальна вартість товару з ПДВ у відповідній валюті та курс валюти, встановлений Національним банком України на дату, узгоджену сторонами.

Ціна на товар зазначена в Специфікації (Специфікаціях) та може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін, шляхом підписання Додаткової угоди до цього договору. У зв'язку з тим, що товар, який постачається може бути імпортного виробництва, у випадку коливання офіційного курсу гривні по відношенню до валюти, зазначеної у відповідній Специфікації на момент відвантаження товару на +5% (п'ять) і більше відсотків, ціна договору в національній валюті України може бути збільшена або зменшена (за виключенням оплати, здійсненої покупцем до моменту настання вказаного коливання офіційного курсу гривні по відношенню до валюти) на відповідний відсоток збільшення або зменшення вартості валюти зазначеної в відповідній Специфікації до гривні, з обов'язковим укладенням додаткової угоди про таке збільшення або зменшення. Вищевказаний перерахунок ціни відображається в видатковій накладній та рахунку на оплату.

Зміна ціни товару в сторону збільшення, після підписання сторонами Специфікації (Специфікацій) не допускається.

Для товару імпортного виробництва: після відправки товару постачальником на адресу покупця ціни на товар лишаються незмінними.

Ціна договору становить 14 160,00 грн. (чотирнадцять тисяч сто шістдесят грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ 2 360,00 грн. (дві тисячі триста шістдесят грн. 00 коп.), що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ на 24.10.2016 1євро=27,936526грн. еквівалентно 506,86 євро (п'ятсот шість евро, 86 євроцентів) з урахуванням ПДВ, згідно Специфікації №1 та може збільшуватися на суму підписаних в подальшому сторонами Специфікацій, але не може перевищувати 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.), з урахуванням ПДВ у календарному році (пункти 4.1-4.6 договору поставки від 21.12.2016).

Розділом 5 «Порядок розрахунків» договору поставки № 1585 унормовані строки, порядок розрахунків за поставлений товар, а також визначені інші питання, пов'язані із проведенням розрахунків за договором.

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 договору визначено, що оплата покупцем товару здійснюється за відповідним рахунком постачальника в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). Порядок оплати може змінюватись сторонами з обов'язковим укладанням сторонами додаткової угоди до договору.

Оплата за партію товару відбувається наступним чином:

Оплата 100% вартості партії товару здійснюється протягом 15-ти банківських днів від дати поставки товару.

Оплата партії товару імпортного виробництва здійснюється у гривнях за офіційним курсом валюти, встановленим НБУ на дату, узгоджену сторонами (еквівалент і найменування валюти зазначається у відповідній Специфікації).

У випадку коливання офіційного курсу гривні по відношенню до валюти, зазначеної у відповідній Специфікації на момент відвантаження товару на +5% (п'ять) і більше відсотків - оплата здійснюється у гривнях за офіційним курсом валюти, встановленим НБУ на дату відвантаження (дата видаткової накладної), що підтверджується видатковою накладною з обов'язковим укладанням Додаткової угоди про таке збільшення або зменшення ціни. Офіційний курс гривні по відношенню до валюти, встановлений НБУ на дату відвантаження зазначається у рахунку на оплату.

Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив другому відповідачеві товар за накладною № РН-0000189 від 31.05.2017 на суму 14 160,00 грн.

Товар було прийнято уповноваженим представником покупця за довіреністю №906029/1639 від 31.05.2017. Претензій щодо якості або кількості товару покупцем не заявлено.

Відтак позивачем як постачальником зобов'язання за договором поставки №1585 від 21.12.2016 було виконано належним чином.

Таким чином, враховуючи умови договору щодо строків оплати вартості отриманого товару, суд зазначає, що відповідач був зобов'язаний оплатити поставлену продукцію до 21.06.2017. Доказів виконання ним своїх договірних зобов'язань чи доказів наявності обставин, які б стали підставою неможливості оплати вартості товару, матеріали справи не містять.

Відтак суд доходить висновку про порушення другим відповідачем своїх договірних зобов'язань по оплаті товару, поставленого позивачем на загальну суму 14160,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення виконання другим відповідачем своїх договірних зобов'язань за договором поставки № 1585, між позивачем та першим відповідачем - ФОП Липовою О.С. було укладено договір поруки від 29.10.2018, згідно з яким порукою забезпечено виконання зобов'язання на суму 500,00 грн.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем були заявлені вимоги до обох відповідачів - до першого та другого відповідачів - на суму поруки 500,00 грн., до другого відповідача - на суму 13660,00 грн. основного боргу та нарахованих сум пені, інфляційних страт та 3% річних. Однак у ході судового розгляду справи відповідач відмовився від вимог до першого відповідача та просив суд стягнути з другого відповідача суму заборгованості у повному обсязі, а також нараховані ним суми пені, інфляційних збитків та 3% річних за порушення зобов'язань.

Враховуючи, що приписами ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України позивачу як кредитору солідарних боржників надана можливість пред'явлення вимоги виконання обов'язку частково або у повному обсязі як до усіх боржників так і до будь-кого з них окремо, суд зазначає про наявність правових підстав для покладення обов'язку з виконання зобов'язання одним з боржників, приймає відмову позивача від вимог до першого відповідача та розглядає вимоги позивача до другого відповідача на суму 14160,00 грн. основного боргу та нарахованих сум пені, інфляційних страт та 3% річних.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного Кодексу передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання в частині оплати вартості поставленого позивачем товару не виконав, необхідну суму грошових коштів йому не перерахував.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем до позову додані необхідні докази на підтвердження заявлених вимог, у той час як відповідач не надав суду доказів безпідставності позовних вимог чи доказів, які б свідчили про належне виконання ним договірних зобов'язань.

Таким чином, на підставі встановлених фактів, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з другого відповідача 14160,00 грн. заборгованості за поставлений товар, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 Цивільного кодексу України та частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.1 договору поставки за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов цього договору та згідно чинного законодавства України.

Пунктом 7.2 договору визначено,що у випадку порушення більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Згідно положень п. 7.15 договору поставки неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення з другого відповідача 5657,79 грн. пені, 544,68 грн. 3% річних, 1555,00 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розмір простроченого платежу, індекси інфляції, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у межах заявлених вимог.

Підстав для зменшення штрафних санкцій на підставі ст. 233 Господарського кодексу України суд не вбачає, оскільки другим відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження підстав необхідності такого зменшення.

Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені у сумі 5657,79 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З змістом ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Суд звертає увагу сторін, що згідно з п. 7.15 укладеного договору поставки від 21.12.2016 неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Крім того, відповідно до пункту 11.6 даного договору по всіх видах зобов'язань, вимог і відповідальності сторін за цим договором сторони домовилися встановити позовну давність тривалістю у три роки.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд зазначає, що позивачем правомірно нарахована пеня щодо прострочення оплати вартості товару, який був переданий другому відповідачеві 31.05.2017, за період з 22.07.2017 по 01.11.2018 у сумі 5657,79 грн., а тому відсутні правові підстави для застосування до позовних вимог в цій частині позовної давності.

Щодо покладання на другого відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача поданий до суду детальний опис наданих позивачу послуг правового характеру, докази сплати цих витрат позивачем на користь адвоката.

Другим відповідачем не надано аргументованих та достатніх доказів для зменшення вказаних витрат позивача.

З урахуванням положень ст. 126 ГПК України суд відшкодовує позивачеві за рахунок відповідача витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у сумі 4500,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок другого відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 231-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс Газотурбобудування «Зоря-Машпроект» (54018, м. Миколаїв, проспект Жовтневий, 42-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Новація» (40030, м. Суми, вул. Лермонтова, 13/12; ) 14160,00 грн. заборгованості за договором поставки №1585 від 21.12.2016, 5657,79 грн. пені, 544,68 грн. - суму 3% річних, 1555,00 грн. інфляційних втрат, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 4500,00 грн. відшкодування витратна професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 14.01.2019.

Суддя В.Л.Котельницька