РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2019Справа № 910/13511/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", м. Бердичів, Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця Списаренка Павла Олександровича, м. Київ

про стягнення 156 973,57 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Списаренка Павла Олександровича (відповідач) суми заборгованості за Договором оренди будівель №020262 від 01.08.2016р. в розмірі 156 973,57 грн. з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

30.10.2018р. до суду від позивача надійшов супровідний лист з додатками в порядку усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У зв'язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви у встановлені судом строк та спосіб, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу було запропоновано у строк до п'ятнадцяти днів з дня її вручення подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, 07.11.2018р. ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1

10.12.2018р. до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачеві разом з ухвалою суду від 05.11.2018р., яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв'язку з відбитком календарного штемпелю за 07.12.2018р. не вручене під час доставки останньому та за закінченням встановленого строку зберігання повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв'язку повідомлення за 07.12.2018р. про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву не подав до суду, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 26.12.2018р. по 11.01.2019р. у відпустці, а 12.01.2019р. - 13.01.2019р. є вихідними днями, суд підписує рішення у перший робочий день після виходу з відпустки - 14.01.2019р.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди будівель №020262 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в платне, тимчасове використання на умовах оренди 2 будівлі, які знаходяться за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, 79 (далі - будівлі), загальною площею 123,2 м. кв.:

- будівля бухгалтерії та ВКС, інв. № 99504, площа 115,5 м. кв., первісна вартість з урахуванням індексації та ремонтів становить 49 614,00 грн.;

- будівля пральні та майстерні по ремонту одежі, інв. № 00068, площа 7,7 м. кв., первісна вартість з рахуванням індексації та ремонтів становить 2 883,00 грн.

Згідно п. 1.4. Договору строк оренди: з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі до 30.06.2019р.

У п. 3.2. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі здійснювати орендні платежі.

Відповідно до п. 4.1. Договору загальна сума орендної плати в місяць, що сплачується орендарем становить 6 006,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 001,00 грн. Розмір орендної плати в місяць за 1 м. кв. будівлі бухгалтерії та ВКС, інв. № 99504 - 50 грн., з урахуванням ПДВ та за 1 м. кв. будівлі пральні та майстерні по ремонту одежі, інв. № 00068 - 30 грн., з урахуванням ПДВ.

Як передбачено в п. 4.2. Договору плата за кожний наступний місяць здійснюється у вигляді 100% попередньої оплати до 10-го числа поточного місяця.

За змістом п. 4.3. Договору розрахунки за електроенергію, воду, опалення не входять до складу орендної плати та сплачуються орендарем щомісячно, окремо на підставі отриманих рахунків та відповідних актів від орендодавця.

Згідно п. 4.4. Договору оплата енергоресурсів здійснюється орендарем на умовах 100% попередньої оплати вартості очікуваного споживання енергоресурсів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця до 25 числа попереднього місяця. Остаточний розрахунок - не пізніше 5 банківських днів після закінчення розрахункового періоду в розмірі фактичного споживання енергоресурсів за місяць, з урахуванням сальдо на початок місяця. Розрахунковим періодом за електроенергію, воду та опалення вважається період з 01 числа по 20 число включно.

За умовами п. 4.8. Договору відповідач зобов'язувався з'являтись до позивача для складання двохстороннього акту про надання послуг з оренди не пізніше 20 числа поточного місяця. У випадку неявки орендаря до визначеного терміну акт про надання послуг оренди, складний в односторонньому порядку, є підтвердженням надання та отримання послуг оренди.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1. Договору).

В Додатку № 1 до Договору (Протокол узгодження договореної ціни) сторони погодили розмір орендної плати в місяць.

Згідно наявного у матеріалах справи підписаного сторонами акту прийому-передачі в оренду будівель від 01.08.2016р. орендодавець передав, а орендар прийняв будівлю бухгалтерії та ВКС, інв. № 99504, площа 115,5 м. кв. та будівлю пральні та майстерні по ремонту одежі, інв. № 00068, площа 7,7 м. кв., які є власністю позивача та розташовані за адресою Європейська, 79.

Протягом строку ордени за Договором в період з вересня 2016р. по серпень 2018р. між сторонами підписано та скріплено печатками відповідні акти прийняття робіт (надання послуг) з оренди вказаних вище будівель на загальну суму 144 144,00 грн. з розрахунку 6 006,00 грн. щомісяця за 2 будівлі у відповідності до п. 4.1. Договору та Додатку № 1 до Договору (копії актів прийняття робіт (надання послуг), а також виставлених (виписаних) позивачем рахунків на оплату за спірний період містяться у матеріалах справи.

Крім того, протягом строку ордени за Договором в період з листопада 2016р. по липень 2018р. між сторонами підписано та скріплено печатками відповідні акти прийняття робіт (надання послуг) з компенсації комунальних послуг на загальну суму 81 791,80 грн. у відповідності до п. 4.3. Договору (копії актів прийняття робіт (надання послуг), а також виставлених (виписаних) позивачем рахунків на оплату за спірний період містяться у матеріалах справи.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи свої зобов'язання за договором відповідач виконав частково, оплативши вартість оренди будівель та комунальних послуг на загальну суму 91 840,37 грн. (виписки по рахунку позивача у справі), внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість зі сплати орендних платежів за договором на загальну суму 134 095,43 грн.

Матеріалами справи також підтверджується звернення позивача з претензією №84/866 від 29.12.2017р. до відповідача на загальну суму 76 830,47 грн. з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, яка отримана відповідачем 29.12.2017р., про що свідчить його підпис у претензії та залишена останнім без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідачем не у повному обсязі виконано зобов'язання щодо сплати орендної плати та компенсації комунальних послуг за договором, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 134 095,43 грн. суми основного боргу, 15 975,31 грн. пені, 5 459,38 грн. інфляційних втрат та 1 443,45 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки між сторонами укладено договір оренди, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт прийому-передачі в оренду будівель від 01.08.2016р.) підтверджується факт передачі відповідачу орендованих на підставі укладеного з позивачем договору будівель бухгалтерії та ВКС, інв. № 99504, площа 115,5 м. кв. та пральні та майстерні по ремонту одежі, інв. № 00068, площа 7,7 м. кв. у м. Бердичів, вул. Європейська, 79, користування орендованими будівлями відповідачем протягом строку оренди (вказані вище акти прийняття робіт (надання послуг), а також факт споживання останнім комунальних послуг, які за умовами договору підлягають компенсації окремо від орендної плати.

Факт користування орендованими будівлями, а також споживання комунальних послуг підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 225 935,80 грн., які підписані обома сторонами та скріплені їхніми печатками, що при розгляді даної справи відповідачем не заперечується.

Суд також на підставі поданих позивачем банківських документів встановив факт оплати відповідачем орендних платежів за договором на загальну суму 91 840,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 4.2. Договору обов'язок відповідача по внесенню орендної плати мав виконуватись за кожний наступний місяць у вигляді 100% попередньої оплати до 10-го числа поточного місяця, а за умовами п. 4.4. Договору компенсації комунальних послуг мала бути проведена відповідачем на умовах 100% попередньої оплати вартості очікуваного споживання енергоресурсів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця до 25 числа попереднього місяця, а остаточний розрахунок - не пізніше 5 банківських днів після закінчення розрахункового періоду в розмірі фактичного споживання енергоресурсів за місяць, з урахуванням сальдо на початок місяця.

Таким чином, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендних та компенсаційних платежів за спірний період станом на час розгляду справи у суді є таким що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 134 095,43 грн. суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 975,31 грн. пені, 5 459,38 грн. інфляційних втрат та 1 443,45 грн. 3 % річних.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно п. 4.6. Договору у випадку порушення строків внесення орендної плати, плати за електроенергію, орендодавець має право застосувати до орендаря штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати, включаючи день оплати.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені та встановлено, що розраховані позивачем суми штрафних санкцій за прострочення відповідачем оплати орендних платежів за договором не перевищують розрахованих судом сум таких санкцій, у зв'язку з чим, виходячи з заявлених позивачем вимог до стягнення з відповідача також підлягає сума пені у розмірі 15 975,31 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом також перевірено розрахунки позивача інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено, що розраховані позивачем суми фінансових санкцій за прострочення відповідачем оплати орендних платежів за договором не перевищують розрахованих судом сум таких нарахувань, у зв'язку з чим, виходячи з заявлених позивачем вимог до стягнення з відповідача також підлягає 5 459,38 грн. інфляційних втрат та 1 443,45 грн. 3 % річних.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/13511/18 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 134 095,43 грн. суми основного боргу, 15 975,31 грн. пені, 5 459,38 грн. інфляційних втрат та 1 443,45 грн. 3 % річних.

Судовій збір в розмірі 2 354,60 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Списаренка Павла Олександровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (ідентифікаційний код 00217426, місцезнаходження: 13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Європейська, буд. 79) 134 095,43 грн. (сто тридцять чотири тисячі дев'яносто п'ять гривень 43 коп.) суми основного боргу, 15 975,31 грн. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять гривень 31 коп.) пені, 5 459,38 грн. (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять гривень 38 коп.) інфляційних втрат, 1 443,45 грн. (одну тисячу чотириста сорок три гривні 45 коп.) 3 % річних та 2 354,60 грн. (дві тисячі триста п'ятдесят чотири гривні 60 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.01.2019р.

Суддя С.М. Морозов