ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р. Справа№ 910/22735/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Разіної Т.І.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Ярмак О.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 15.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 (повний текст складено 06.08.2018)

у справі №910/22735/17 (суддя Баранов Д.О.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про заміну сторони її правонаступником

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про стягнення 25 409 810,35 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про стягнення 25 409 810,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 затверджено мирову угоду між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

27.06.2018 Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулись до Господарського суду міста Києва із спільною заявою про заміну стягувача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на правонаступника - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" (код 41946011).

В обґрунтування поданої заяви заявники вказували, що у зв'язку із реорганізацію Публічного акціонерного товариства "Київенерго" шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", то останній є правонаступником ПАТ "Київенерго" та до нього передано заборгованість Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" за рішенням суду у справі № 910/22735/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/22735/17 відмовлено у задоволенні спільної заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про заміну сторони її правонаступником.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 мотивована тим, що ухвала Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 та мирова угода, затверджена судом, не передбачає заходів примусового виконання рішень та не зазначає про стягнення боргу з відповідача, а встановлює лише граничний строк виконання зобов'язання. Також, суд першої інстанції, пославшись на статтю 334 Господарського процесуального кодексу України, вказав, що станом на момент звернення до суду із відповідною заявою та й відповідно станом на момент її розгляду, виконавче провадження відсутнє, воно не відкривалось з огляду на те, що строк виконання зобов'язання не настав, у зв'язку з чим, підстав для відкриття виконавчого провадження не виникло. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що посилання заявників на приписи ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України є помилковими, оскільки, положення ч. 5 ст. 334 ГПК України, можливо було б застосувати, якби ухвала про затвердження мирової угоди від 25.04.2018 у розумінні Закону України "Про виконавче провадження" була виконавчим листом де б передбачалися заходи примусового виконання рішення. Також, суд наголосив, що ухвала про заміну стягувача не може постановлятись на майбутнє як застереження від будь-яких порушень, у разі невиконання мирової угоди, оскільки не можна приймати за наявне неіснуюче порушення, така позиція суперечить вимогам чинного законодавства України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про заміну сторони правонаступником.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначає, що в порушення вимог статей 109, 512 Цивільного кодексу України судом першої інстанції не було враховано, що на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019, який набув чинності 11.06.2017, загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13.11.2017 прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» (). На підтвердження зазначеного до суду першої інстанції було надано відповідні витяги з розподільчого балансу та актів приймання-передачі щодо переходу зобов'язань ПАТ «АК «Київводоканал» за договором про постачання електричної енергії та ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі №910/22735/17 до ПАТ «ДТЕК Київські електромережі». Однак, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки зазначеним доказам та вищевказаним нормам ЦК України.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції проігноровано норму ч. 5 ст. 334 ГПК України, якою чітко визначено, що навіть до відкриття виконавчого провадження у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Звертає увагу, що в порушення вимог статті 129-1 Конституції України, місцевим господарським судом фактично позбавлено стягувача права, гарантованого державою, на забезпечення виконання рішення суду, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі № 910/22735/17, стягувач (ПАТ "ДТЕК "Київські електромережі") буде позбавлений можливості пред'явити виконавчий документ до примусового виконання зазначеної ухвали господарського суду. Більш того, зазначає, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, не було враховано наявності судової практики по розгляду аналогічних спільних заяв ПАТ "Київенерго" та ПАТ "ДТЕК "Київські електромережі" про заміну сторони стягувача у справах, де між сторонами було затверджено мирові угоди і виконавче провадження по яким не було відкрито.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" у своєму відзиві зазначає, що рішення суду прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушень. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення слід залишити без змін. Крім того, вказує, що ухвала законно мотивована неможливістю застосування в даному випадку положень сг. 334 ГПК України, що регулює заміну сторони правонаступником у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження у даній справі відсутнє. Відповідач зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 у справі №910/22735/17 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі встановлено лише погоджений двома сторонами граничний строк виконання зобов'язання, що виникло у період з 01.07.2015 по 01.12.2017 за договором від 10.01.1991 №116, який визначено 31.12.2018 (пункт 2 мирової угоди). При цьому встановлено, що у зв'язку з перенесенням строку виконання зобов'язання, який на сьогодні ще не настав, предмет спору у справі №910/22735/17 відсутній (пункт 3 мирової угоди). Також, ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" звертає увагу, що у зв'язку з ненастанням строку виконання зобов'язання, безпідставним є посилання апелянта на порушення норм ст. 129-1 Конституції України щодо обов'язковості виконання судових рішень, оскільки на сьогодні таке порушення відсутнє. На думку відповідача має місце виділ, тобто сингулярне правонаступництво, яке не охоплює переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника, тобто від ПАТ «Київенерго» до ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», та тому іменується частковим правонаступництвом, і відбувається заміною осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону. Проте, згідно розподільчого балансу та акту приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», доданого ПАТ «Київенерго» до заяви про заміну сторони правонаступником, не можнаідентифікувати передачу саме обов'язку ПАТ «АК «Київводоканал» сплатити кошти за період з 01.07.2015 по 01.12.2017 в розмірі 11 778 460,60 грн. за договором від 10.01.1991 №116, оскільки зазначені документи містять лише загальні відомості без посилання на конкретний укладений договір.

07.11.2018 представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи акту про наявність та розмір заборгованості, що виникла на розрахункову дату 01.10.2018 та не погашена станом на 04.10.2018. У зазначеному клопотанні апелянт зазначає, що у відповідності до акту ПАТ «АК «Київводоканал» підтверджує розмір заборгованості за спожиту електричну енергію за договором №116 від 10.01.1991 саме перед ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», у тому числі за ухвалою про затвердження мирової угоди у розмірі 11 778 460,60 грн. за період з 01.07.2015 по 01.12.2017.

09.01.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи Постанову Верховного Суду від 06.12.2018 по аналогічній справі №910/22733/17.

Представник апелянта та позивача в судовому засіданні 15.01.2019 надав свої пояснення, підтримував доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого господарського суду - скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони правонаступником.

В судовому засіданні 15.01.2019 представник відповідача надав свої пояснення, заперечував проти доводів, які викладені в апеляційній скарзі, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у даній справі та задоволення апеляційної скарги заявника з огляду на наступне.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс (стаття 109 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, вказаною статтею Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у передбачених законом випадках на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права.

У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

На виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019, який набув чинності 11.06.2017, загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 13.11.2017 прийняли рішення про реорганізацію Публічного акціонерного товариства "Київенерго" шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

Згідно із пунктом 2.2 статуту Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", затвердженого 22.12.2017 загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", товариство створене на підставі рішення позачергових загальних зборів ПАТ "Київенерго" від 13.11.2017 про реорганізацію ПАТ "Київенерго" шляхом виділу з нього товариства та передачі йому частини майна, прав та обов'язків ПАТ "Київенерго".

Пунктом 2.3 статуту Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" визначено, що воно є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в частині переданого йому майна, прав та обов'язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов'язків, що визначені частиною 13 розділу XVIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії".

У відповідності до пункту 4.2 статуту Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" предметом діяльності товариства є, зокрема, розподілення (передача (розподіл) місцевими (локальними) електричними мережами) електричної енергії.

Відповідно до частини 13 розділу XVIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" у разі відокремлення оператор системи розподілу, яким є ПАТ "ДТЕК Київські електромережі", є правонаступником в частині прав та обов'язків, зокрема, пов'язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" () зареєстровано в реєстрі 16.02.2018 та є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Як вбачається із акту приймання - передачі судових рішень про стягнення (де ПАТ "Київенерго" є стягувач) від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" передано заборгованість ПАТ "АК "Київводоканал" за рішенням у справі № 910/22735/17.

Отже, з огляду наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про заміну Публічного акціонерного товариства "Київенерго" його правонаступником Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі".

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що заява про заміну сторонни її правонаступником не є виконавчим документом, колегія суддів вказує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до приписів згаданої вище частини 1 статті 334 ГПК України, суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником у разі наявності такого виконавчого провадження, водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даній справі виконавче провадження відсутнє.

Приписами частини 5 статті 334 ГПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 327 ГПК України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам, що пред'являються до виконавчого документа, встановленим законом.

У виконавчому документі зазначається зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень (п. 5 ч. 1ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Однак, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ухвала про затвердження мирової угоди від 25.04.2018, на час розгляду заяви про заміну сторони її правонаступником, не є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не передбачає заходів примусового виконання рішень та не зазначає про стягнення боргу, а встановлює лише граничний строк виконання зобов'язання.

Водночас, приписами статті 193 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Згідно із ухвалою про затвердження мирової угоди від 25.04.2018 зазначено, що за мировою угодою боржником є: ПАТ "Акціонерна Компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1А, ), стягувачем: ПАТ "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ).

Пунктом 3 зазначеної мирової угоди сторони встановили, що граничний строк виконання зобов'язання боржника, яке виникло з 01.07.2015 по 01.12.2017, відтерміновано до 31.12.2018.

Відповідно до зазначених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність виконавчого провадження, оскільки строк виконання зобов'язання ще не настав.

Разом з тим, встановлені місцевим господарським судом обставини щодо відсутності виконавчого провадження за вказаними зобов'язаннями не спростовують наявність самого зобов'язання у ПАТ "Акціонерна Компанія "Київводоканал" перед ПАТ "Київенерго" відповідно ухвали від 25.04.2018 про затвердження мирової угоди, яка є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років. Відтермінування обов'язку за своєю правовою природою є обов'язком боржника сплатити стягувачу суму до 31.12.2018, відтак ухвала від 25.04.2018 про затвердження мирової угоди містить елементи примусу, відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про виконавче провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ухвала від 25.04.2018 у справі №910/22735/17 про затвердження мирової угоди не є виконавчим документом, у зв'язку з чим неправомірно відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони її правонаступником у відповідності до вимог ч. 3 ст. 327 ГПК України та ч. 5 ст. 334 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду №910/22733/17 від 06.12.2018.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної ухвали, не було враховано наявності судової практики по розгляду аналогічних спільних заяв ПАТ "Київенерго" та ПАТ "ДТЕК "Київські електромережі", зокрема, витяги з ухвал Господарського суду міста Києва, слід зазначити, що відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у зв'язку з викладеним вище, з урахуванням конкретних обставин справи, вказану ухвалу місцевого господарського суду від 01.08.2018 не можна визнати обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав у задоволенні спільної заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про заміну сторони її правонаступником, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/22735/17 підлягає скасуванню. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/22735/17 слід задовольнити.

Керуючись статтями 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018 у справі №910/22735/17 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2018р. у справі №910/22735/17 скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

Спільну заяву Публічного акціонерного товариства «Київенерго» та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про заміну сторони її правонаступником задовольнити.

Здійснити заміну стягувана - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (, 04050 м.Київ, вул.Мельникова) на його правонаступника Приватне акціонерне товариства "ДТЕК Київські електромережі" (, 04080 м.Киїі, вул.Новокостянтинівська, 20 ) згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 № 910/22735/17.

Матеріали справи №910/22735/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена касаційному порядку відповідно до ст. 281-285 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Т.І. Разіна

Ю.Б.Михальська