ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019м. ДніпроСправа № 904/4750/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Шурупова Олександра Олександровича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 31 831,24 грн. основної заборгованості; 2 770,99 грн. інфляційних втрат; 1 068,25 грн. трьох відсотків річних; 2 181,85 грн. пені; 998,87 грн. штрафу (за договором №1136 купівлі-продажу теплової енергії від 10.03.2014)

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шурупова Олександра Олександровича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 38 851,20 грн. Позивач просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1136 купівлі-продажу теплової енергії від 10.03.2014, в частині нездійснення оплати за поставлену теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 зазначена позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

09.11.2018 на виконання ухвали суду від 29.10.2018 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.12.2018.

10.12.2018 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Разом з тим, у заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

У судове засідання 10.12.2018 повноважні представники позивача та відповідача не з'явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 відкладено розгляд справи по суті на 03.01.2019.

В судове засідання 03.01.2019 повноважні представники позивача та відповідача не з'явилися.

03.01.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. А також, у заяві позивач вказав, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. До суду повернулися конверти з ухвалами суду, що направлені на адресу відповідача, у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відзив на позов від відповідача не надходив.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Таким чином, судом вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, направлено ухвали суду за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак відповідач у судове засідання свого представника не направив, жодних клопотань не надав.

У судовому засіданні 03.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 10.03.2014 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі - теплопостачальна організація, продавець), правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач), і Фізичною особою-підприємцем Шуруповим Олександром Олександровичем (далі - споживач, покупець) укладений договір №1136 купівлі-продажу теплової енергії (далі - Договір).

Як зазначає позивач, він виконав свої договірні зобов'язання щодо постачання теплової енергії відповідачу в повному обсязі, на підтвердження цього надав акти здачі-прийняття робіт (надання послуг). За твердженням позивача, у період з 01.12.2016 по 19.04.2018 відповідач не виконав свої зобов'язання, не здійснив розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно. У зв'язку з викладеним станом на 05.10.2018 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 31 831,24 грн.

Крім того, за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію позивач нарахував і просить стягнути з відповідача: 2 770,99 грн. інфляційних втрат за загальний період з лютого 2017 року по квітень 2018 року; 1 068,25 грн. трьох відсотків річних за загальний період з 23.01.2017 по 05.10.2018; 2 181,85 грн. пені за загальний період з 21.12.2017 по 05.10.2018; 998,87 грн. штрафу за загальний період з 21.12.2017 по 05.10.2018.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не спростував. Жодного клопотання до суду від нього не надходило.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору.

Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.03.2014 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого, у зв'язку зі зміною типу товариства відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008, є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", і Фізичною особою підприємцем Шуруповим О.О. укладений договір №1136 купівлі-продажу теплової енергії (арк.с. 25-27).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса споживача-покупця, зазначена в Договорі: 50085, м. Кривий Ріг, б-р М. Василевського, 9/36, є юридичної адресою Фізичної особи-підприємця Шурупова Олександра Олександровича.

За умовами п. 1 Договору теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1. Договору теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму природного газу).

За умовами пункту 4.2.5 Договору теплопостачальна організація-продавця зобов'язана виписувати рахунки та акти передачі-прийняття теплової енергії споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації-продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 5.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (пункт 5.2 Договору).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.12.2016 по 19.04.2018 позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 31 831,24 грн., про що свідчать акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 7867 від 31.12.2016 на суму 2 594,33 грн. (арк.с. 12);

- № 1081 від 31.01.2017 на суму 3 415,08 грн. (арк.с. 13);

- № 2116 від 28.02.2017 на суму 8 326,25 грн. (арк.с.14);

- № 3507 від 31.03.2017 на суму 3 226,02 грн. (арк.с. 15);

- № 4729 від 30.11.2017 на суму 1 509,68 грн. (арк.с. 17);

- № 5820 від 31.12.2017 на суму 2 287,28 грн. (арк.с. 19);

- № 1018 від 31.01.2018 на суму 2 712,46 грн. (арк.с. 20);

- № 2111 від 28.02.2018 на суму 3 179,50 грн. (арк.с. 22);

- № 3200 від 31.03.2018 на суму 3 053,76 грн. (арк.с. 23);

- № 4254 від 30.04.2018 на суму 1 526,88 грн. (арк.с. 24).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 7867 від 31.12.2016, № 1081 від 31.01.2017 підписані сторонами без зауважень. Інші вищезазначені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) були направлені позивачем на адресу відповідача супровідними листами №2128/30 від 12.06.2017, № 4700/30 від 14.12.2017, № 93/30 від 09.01.2018, №2323/30 від 29.05.2018, № 2113/30 від 10.05.2018, проте не були підписані відповідачем.

Пунктом 3.2.5 Договору споживач-покупець зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України (п.6.1. Договору).

Згідно з п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим Договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії (п.6.3. Договору).

Відповідно до пункту 6.5 Договору у випадку, якщо споживач-покупець не має приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно з п. 6.3 Договору.

Отже, строк оплати за спожиту відповідачем теплову енергію за вищевказаними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) є таким, що настав.

Договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України. Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін (пункт 10.1 Договору).

За умовами пунктів 10.2, 10.3 Договору припинення дії договору не звільняє споживача-покупця від обов'язку повної сплати за спожиту теплову енергію. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Матеріали справи не містять письмових заяв сторін про припинення дії договору.

Доказів оплати суми заборгованості за Договором в сумі 31 831,24 грн. відповідач не надав; доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту теплову енергію підлягають задоволенню у розмірі 31 831,24 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.3. Договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становлять три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Позивач нарахував і просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 998,87 грн. від загальної суми заборгованості в сумі 14 269,56 грн. за період з 21.12.2017 по 05.10.2018, розрахунок якого суд перевірив і визнав арифметично і методологічно правильним, тому позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 998,87 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також на підставі п. 7.3 Договору позивач нарахував пеню в сумі 2 181,85 грн. за період з 21.12.2017 по 05.10.2018.

Згідно з частинами 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом, у даному випадку, не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції, передбачені договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається зі змісту п. 7.3 Договору сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою Національного банку України («не більше подвійної облікової ставки Національного банку України»).

Оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 2 181,85 грн. не підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував і просить стягнути 3% річних у сумі 1 068,25 грн. за загальний період з 23.01.2017 по 05.10.2018, розрахунок яких суд перевірив і визнав арифметично і методологічно правильним, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 1 068,25 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач також нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 770,99 грн. за загальний період з лютого 2017 року по квітень 2018 року, розрахунок яких суд перевірив і визнав арифметично і методологічно правильним, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 2 770,99 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240-241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, будинок 1, ) до Фізичної особи-підприємця Шурупова Олександра Олександровича (50085, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) про стягнення 31 831,24 грн. основної заборгованості; 2 770,99 грн. інфляційних втрат; 1 068,25 грн. трьох відсотків річних; 2 181,85 грн. пені; 998,87 грн. штрафу (за договором №1136 купівлі-продажу теплової енергії від 10.03.2014) - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шурупова Олександра Олександровича (50085, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, будинок 1, ) основний борг у сумі 31 831,24 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять одна грн. 24 коп.), інфляційні втрати в сумі 2 770,99 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят грн. 99 коп.), три відсотки річних у сумі 1 068,25 грн. (одна тисяча шістдесят вісім грн. 25 коп.), штраф в сумі 998,87 грн. (дев'ятсот дев'яносто вісім грн. 87 коп.), витрати по сплаті судового збору в сумі 1 663,05 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят три грн. 05 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, будинок 1, ).

Боржник: Фізична особа-підприємець Шурупов Олександр Олександрович (50085, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Повний текст рішення складено - 08.01.2019.

Суддя Н.Е. Петренко