ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Справа № 903/438/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.

за участю представників сторін:

позивача: Мартинюк Д.В.

відповідача: Данилевський І.І., Чуріна Я.В., Бондаренко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігора Ігоровича на рішення господарського суду Волинської області, від 01.10.18р. у справі № 903/438/18 (повний текст рішення складено 11.10.2018, суддею С.В. Костюк)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин"

до Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігора Ігоровича

про стягнення 234463,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича про стягнення 234463,54 грн., з яких 131280,00 грн. основний борг, 62718,07 грн. - 20 % річних, 40465,47 грн. інфляційні.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №П-22/01 від 22 січня 2016 року, в частині оплати товару, заборгованість по оплаті товару становить 131 280 грн., на яку згідно умов договору та статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 20% річних та інфляційні.

Рішенням господарського суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року у справі №903/438/18 позов ТОВ "Птахокомплекс "Губин" до фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича про стягнення 234463,54 грн. задоволено частково. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" 225216,29 грн., з яких 131280 грн. заборгованості, 58386,06 грн. - відсотків річних, 35550,23 грн. - інфляційних, а також 3378,24 грн. витрат по судовому збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що з врахуванням укладеного між сторонами 31 травня 2016 року правочину про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №ЗР-31/05-1, який укладений у відповідності до пункту 2.5 договору купівлі-продажу №П-22/01 від 22 січня 2016 року, заборгованість фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. перед ТОВ "Птахокомплекс "Губин" становить 131280 грн. Належних доказів, які б спростували суму основного боргу, відповідачем не надано. Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за отриманий Товар, встановлених Договором, перевіривши правильність нарахування 20% річних, суд дійшов до висновку, що підставним до стягнення є 58386,06 грн. - 20% річних. Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за отриманий Товар, встановлених Договором та перевіривши наданий позивачем до позову розрахунок інфляційних втрат в інформаційно-пошуковій системі "ЛІГА ЗАКОН" судом встановлено, що останній здійснено без урахування вищенаведених приписів, а тому підставним до стягнення є 35550,23 грн. - інфляційних втрат.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Данилевський Ігор Ігорович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року у справі №903/438/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Птахокомплекс "Губин" до фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича відмовити у повному обсязі. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає наведене рішення незаконним та не обґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для винесення законного рішення. Зокрема, скаржник зазначає, що усі умови для зарахування зустрічних однорідних вимог були досягнуті, що дозволяло провести взаємозалік та виключити виникнення заборгованості апелянта (відповідача) перед позивачем. Однак, не зважаючи на те, що вказаний факт був детально описаний та підтверджений належними та допустимими доказами Господарському суду Волинської області у поданому апелянтом відзиві на позовну заяву, судом вказані відомості до уваги взяті не були, як і не були належним чином дослідженні у відповідності до норм ГПК України. В свою чергу, апелянт вважає доведеним факт належного виконання відповідачем свого обов'язку, стосовно відправки рекомендованого листа №597 відповідно до квитанції №188//2 про зарахування зустрічних вимог.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції не були належним чином досліджені докази (книги обліку доходів і витрат, довідки, звіти, податкові декларації), які вказували на неправомірність заявлених вимог позивача. Вказані докази підтверджують проведення бухгалтерських операцій апелянта з позивачем щодо взаємозаліку зобов'язання (що становить предмет позовних вимог останнього). Тобто, книгою обліку доходів і витрат, звітом, податковою декларацією, підтверджується факт здійснення та понесення апелянтом витрати (зокрема оплата податків) щодо сплати позивачеві усієї необхідної суми, визначеної договором купівлі-продажу №П-22/01 від 22 січня 2016 року.

Крім того, апелянт зазначає, що у рамках господарської справи №903/133/18 в ТОВ "Птахокомплекс "Губин", з метою повного та всебічного розгляду справи та вирішення спору в найбільш короткий термін, у відповідності до статті 180 ГПК України була можливість пред'явити зустрічний позов до фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. з зазначенням власних вимог, без навмисного затягування процесу. Позивач, подавши позов до господарського суду фактично з тих самих підстав і з того самого предмета, що і апелянт порушив норми процесуального законодавства, тобто в умисній формі здійснив зловживання процесуальними правами. Наведені обставини судом не були взяті до уваги, не були належним чином дослідженні, як і не була надана відповідна та законна правова оцінка.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06 листопада 2018 року у справі №903/438/18 відкрито апеляційне провадження, справу №903/438/18 призначено до розгляду на "12" грудня 2018 р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 в залі судових засідань № 2.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11 грудня 2018 року у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі № 903/438/18 - Філіпової Т.Л., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №903/438/18. Визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р., суддя суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2018 року справу №903/438/18 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

В судовому засіданні 12 грудня 2018 року розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. було відкладено на 09 січня 2019 року.

09 січня 2019 року від апелянта - фізичної особи-підприємця Данилевсього І.І. надійшло клопотання про долучення письмових доказів, виклик та допит свідка. Відповідач просить долучити до матеріалів справи заяву свідка - ОСОБА_7. Даний доказ та заява про виклик свідка не могли бути подані раніше, так, як судом першої інстанції сторону відповідача (апелянта) було позбавлено можливості заявити дані клопотання, оскільки господарським судом Волинської області, оскаржуване рішення від 01 жовтня 2018 року було прийняте без участі у судовому засіданні сторони відповідача, незважаючи на те, що представником відповідача були подані клопотання разом з доказами про необхідність перенесення розгляду справи.

09 січня 2019 року на електронну адресу суду від позивача - ТОВ "Птахокомплекс "Губин" надійшло заперечення на клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, виклик та допит свідків від 08 січня 2019 року.

Розглянувши заявлене клопотання фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. в частині виклику та допиту свідка, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до положень частини 9 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

Таким чином, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено виклик свідка до суду, а тому - клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_7 залишається колегією суддів без задоволення.

В свою чергу, стосовно долучення до матеріалів справи заяви свідка суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

В обґрунтування неможливості подання заяви свідка до суду першої інстанції відповідач посилається на те, що господарським судом Волинської області оскаржуване рішення від 01 жовтня 2018 року прийняте без участі у судовому засіданні сторони відповідача, незважаючи на те, що представником відповідача були подані клопотання разом з доказами про необхідність перенесення розгляду справи.

Однак, як вбачається апеляційним судом із вступної частини оскаржуваного рішення господарського суду Волинської області від 01 жовтня 2018 року у справі №903/438/18 представник відповідача Чуріна Я.В. (ордер серія ВЛ №040974) була присутня в судовому засіданні. Відтак, апелянтом не надано доказів неможливості подання до суду першої інстанції вказаного доказу з причин, що об'єктивно не залежали від нього, вказана заява свідка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції для дослідження.

Також суд звертає увагу на достатню тривалість провадження у суді першої істанції, провадження у справі відкрито 23.06.2018 та ухвалено рішення 01.10.2018, а відтак сторони не були обмежені в часі для подання усіх необхідних доказів. А тому на переконання суду учасник справи не надав доказів неможливості подання заяви свідка до суду першої інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави прийняття даного документа як доказ на стадії апеляційного провадження.

Безпосередньо в судовому засіданні представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 січня 2016 року між ТОВ "Птахокомплекс "Губин" (далі - Продавець) та фізичною особою-підприємцем Данилевським І.І. (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу №П-22/01 (далі-Договір).

Згідно пункту 1.1. та пункту 1.2 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю органічно-підстилковий матеріал (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити такий Товар на умовах даного Договору. Загальна кількість Товару, що продається на умовах даного Договору визначається в накладних на відпуск Товару.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 Договору ціна однієї тонни товару становить 150 грн. Загальна сума Договору становить сукупність вартості товару, поставленого за всіма видатковими накладними в період дії даного Договору.

Згідно пункту 2.4. Договору розрахунок за товар проводиться Покупцем на підставі документів, що засвідчують отримання товару (накладна, акт прийому-передачі) протягом 15-ти календарних днів з моменту отримання товару та підписання відповідних документів.

Відповідно до пункту 2.5. Договору Продавець має право зарахувати суму оплати в рахунок заборгованості або оплати Продавця за іншими зобов'язаннями перед Покупцем.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що датою поставки вважається дата зазначена в накладній на відпуск товару.

Згідно пункту 4.7 Договору Продавець зобов'язується оформити документи, що підтверджують перехід права власності на товар до Покупця, а саме: рахунок-фактуру на товар, податкову та видаткову накладні.

Пунктом 5.1 Договору сторони визначили, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно пункту 6.1 Договору Товар вважається переданим і прийнятим по кількості - у відповідності з вагою, визначеною в накладній на відпуск Товару.

Відповідно до пункту 7.3 Договору Покупець зобов'язаний у встановлений цим Договором термін здійснити розрахунки за придбаний товар, прийняти товар на умовах визначених даним Договором.

На виконання умов договору Продавець (позивач) передав у власність Покупця (відповідача) Товар згідно наступних видаткових накладних: №4149 від 02 лютого 2016 року, на суму 64050 грн; №11624 від 16 березня 2016 року, на суму 53100 грн; №13089 від 25 березня 2016 року, на суму 32550 грн; №13690 від 31 березня 2016 року, на суму 84300 грн; №20733 від 25 травня 2016 року, на суму 46800 грн; №21702 від 27 травня 2016 року, на суму 52350 грн; №23732 від 10 червня 2016 року, на суму 123000 грн., на загальну суму 456150 грн. /а.с.9-15/.

ТОВ "Птахокомплекс "Губин" було виписано рахунки на оплату переданого відповідачу товару по вищенаведених видаткових накладних, а саме: №4149 від 02 лютого 2016 року, №11624 від 16 березня 2016 року, №13089 від 25 березня 2016 року, №13690 від 31 березня 2016 року, №20733 від 25 травня 2016 року, №21702 від 27 травня 2016 року, №23732 від 10 червня 2016 року /а.с.67-73/.

Також факт передачі товару в сумі 456150 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними /а.с.74-80/.

Зазначені вище накладні про передачу та отримання фізичною особою-підприємцем Данилевським І.І. Товару по Договору, підписані позивачем та відповідачем (сторонами), містять в собі всі визначені законодавством обов'язкові реквізити, в повному об'ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами господарських операцій згідно умов підписаного Договору купівлі-продажу №П-22/01.

31 травня 2016 року між ТОВ "Птахокомплекс "Губин" та фізичною особою-підприємцем Данилевським І.І., укладено правочин про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №ЗР-31/05-1 (далі - Правочин) /а.с.20/.

Згідно пунктів 1.1.-1.3. Правочину станом на дату укладення даного Договору заборгованість фізичної особи-підприємця Данилевського І.І., перед ТОВ "Птахокомплекс "Губин" по Договору №22/01 від 22 січня 2016 року становить 333150 грн. Заборгованість ТОВ "Птахокомплекс "Губин" перед фізичною особою-підприємцем Данилевським І.І. становить 324870 грн.. Розмір взаємних зобов'язань, які припиняються шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, становить 324870 грн.

Враховуючи, що Правочин між сторонами підписано та скріплено печатками, укладено у відповідності з умовами Договору (пункт 2.5 Договору), заборгованість фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. перед ТОВ "Птахокомплекс "Губин", з врахуванням Правочину становить 131280 грн. (456150 грн. - 324870 грн.).

24 травня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №1-4/406 про оплату 230291,49 грн., з яких 131280 грн. основного боргу, 58546,02 грн. 20% річних та 40465,47 грн. інфляційних втрат, проте дана вимога останнім не виконана, заборгованість неоплачена /а.с.16-19/.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, пунктом 2.4.Договору передбачено, що строк оплати 15 календарних днів з моменту отримання Товару.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 131280 грн. - основного боргу, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Належних доказів які б спростували суму основного боргу фізичною особою-підприємцем Данилевським І.І. не надано.

Не приймаються до уваги доводи апелянта щодо відсутності заборгованості у зв'язку з тим, що вона погашена зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, шляхом направлення заяви та правочину від 29 червня 2017 року, про що зазначено в акті звірки взаєморозрахунків за період з 01 серпня 2015 року по 11 грудня 2017 року, оскільки як вбачається з відповіді ПАТ "УКРПОШТА" від 30 серпня 2018 року рекомендований лист на адресу ТзОВ "Птахокомплекс "Губин" згідно квитанції №188/2, яка долучена відповідачем, як доказ направлення заяви та правочину від 29 червня 2017 року не був вручений товариству /а.с.105/, а акт взаємозвірки підписаний лише ФОП Данилевським І.І., в матеріалах справи відсутні належні докази направлення його позивачу.

Статтями 202, 203 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі №908/3039/16, від 22 травня 2018 року у справі №910/14692/17, від 11 жовтня 2018 року у справі №910/23246/17, відповідно до яких зарахування вважається проведеним у випадку, якщо воно відбувається на підставі направленої заяви про зарахування вимог, після отримання іншою стороною такої заяви.

Разом з тим, як правильно зазначено судом першої інстанції, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов'язань.

За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Вищенаведений висновок щодо застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №910/6781/17.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивач не визнав одностороннього письмового правочину відповідача про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 29 червня 2017 року, на суму такого зарахування 131280 грн. по Договору 22/01, у зв'язку з наявністю боргу у позивача перед відповідачем по Договорах №НП-14/08-1 від 14 серпня 2015 року та №НП-06/11 від 06 листопада 2015 року про надання послуг на суму 371390 грн.

Тобто, між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов'язання по Договорах №НП-14/08-1 від 14 серпня 2015 року та №НП-06/11 від 06 листопада 2015 року, крім того в господарському суді Волинської області розглядається справа №903/133/18 за позовом Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігоря Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" про стягнення 329133,81 грн. саме по даних договорах, а відтак суд приходить до висновку про відсутність однієї із умов припинення зобов'язання по письмовому правочину на зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 29 червня 2017 року - безспірності.

Враховуючи наведене, судами не береться до уваги заява про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 29 червня 2017 року та письмовий правочин на зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 /а.с.62-63/, які крім того не були вручені позивачу (ТОВ "Птахокомплекс "Губин"), що підтверджується листом ПАТ "УКРПОШТА" №15-05-231 від 30 серпня 2018 року /а.с.109/, а тому відсутні і підстави щодо припинення зобов'язання відповідача в частині оплати 131280,00 грн. основного боргу по Договору №П-22/01 від 22 січня 2016 року.

В свою чергу, наявні в матеріалах справи акти звірок /а.с.50-51, 83, 84, 100, 101/ не є належними доказами спростування наявності заборгованості, оскільки вони підписані односторонньо, а саме лише зі сторони відповідача, тобто сторонами не узгоджені, також частина даних актів звірок стосуються Договорів №НП-06/11 від 06 листопада 2015 року та №НП-14/08-1 від 14 серпня 2015 року, на підставі яких фізична особа-підприємець Данилевський І.І. звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" про стягнення 329133,81 грн.(справа №903/133/18).

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що місцевим судом була надана належна правова оцінка долученим відповідачем згідно клопотання від 28 вересня 2018 року доказам (книги обліку доходів і витрат, довідки, звіти, податкові декларації), які також не спростовують наявність заборгованості.

Щодо позовної вимоги ТОВ "Птахокомплекс "Губин" про стягнення з фізичної особи-підприємця Данилевського І.І. 62718,07 грн. 20 % річних та 40465,47 грн. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 10.2. Договору за невиконання/несвоєчасне виконання зобов'язань по оплаті товару, Покупець зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також двадцять відсотків річних від простроченої суми.

Колегією суддів перевірено здійснений місцевим господарським судом розрахунок 20% річних та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача 58386,06 грн. 20% річних.

За змістом пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97р, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Колегією суддів перевірено здійснений місцевим судом розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, підставним до стягнення є 35550,23 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене та докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що позивачем належним чином доведено, а відповідачем не спростовано, порушення останнім умов договору №П-22/01 від 22 січня 2016 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення, основного боргу в розмірі 131280 грн., 20% річних в розмірі 58386,06 грн. та 35550,23 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Данилевського Ігора Ігоровича на рішення Господарського суду Волинської області від 01.10.18р. у справі № 903/438/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 01.10.18 р. у справі №903/438/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/438/18 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "11" січня 2019 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.