ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

14 січня 2019 року                                                   Справа №913/564/18

Провадження №16/913/564/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства "Біловодськтепло", Біловодської селищної ради Луганської області, смт.Біловодськ Біловодського району Луганської області

про стягнення 6827 грн 95 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.,

Секретар судового засідання – Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 1338,69 грн за період з 15.02.2014 по 14.07.2015, 3% річних у сумі 379,60 грн за період з 15.02.2014 по 27.12.2015 та інфляційних втрат у сумі 5109,66 грн за період з березня 2014 по листопад 2015 року за договором купівлі - продажу природного газу від 20.11.2013 №1016/14-ТЕ-20, у зв'язку з несвоєчасною оплатою поставленого у 2014 році газу у загальній сумі 8685,23 грн.

Розрахунок заявлених до стягнення сум здійснено позивачем за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.11.2018 відкрито провадження у справі та судове засідання призначено на 03.12.2018.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників сторін.

У зв'язку з перебуванням судді Шеліхіної Р.М. з 23.11.2018 на лікарняному, судове засідання 03.12.2018 у даній справі не відбулося.

У зв’язку із виходом 06.12.2018 судді господарського суду Луганської області Шеліхіної Р.М., суд призначив судове засідання на 12.12.2018.

У судове засідання 12.12.2018 прибув повноважний представник позивача та надав усні пояснення у справі.

Ухвалою суду від 12.12.2018 судове засідання відкладено на 14.01.2019.

У судове засідання представники сторін не прибули.

Від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 29.12.2018 №14/4-3418 про долучення до матеріалів справи копій банківських виписок. Суд задовольняє клопотання позивача та долучає копії вказаних документів до матеріалів справи.

Відповідач явку повноважного представника у засідання суду не забезпечив, відзиву не надав.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Між Національною акціонерною компанією “Нафтогаз України” (позивач-продавець) та відповідачем у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу від 20.11.2013 №1016/14-ТЕ-20 на підставі якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ – за ціною, у кількості та за якістю, вказаних в договорі, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити газ в порядку та на умовах, встановлених даним договором, - остаточний розрахунок здійснити до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1. договору).

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки і відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України) з відстрочкою платежу.

Сторони виконали договір у 2014 році наступним чином.

Позивач поставив газ:

-у січні 2014 року за актом приймання-передачі від 31.01.2014 на суму 1978,20 грн (а.с.30);

-у лютому 2014 року за актом приймання-передачі від 28.02.2014 на суму 1978,20 грн (а.с.31);

-у березні 2014 року за актом приймання-передачі від 31.03.2014 на суму 1586,75 грн (а.с.32);

-у квітні 2014 року за актом приймання-передачі від 30.04.2014 на суму 1571,04 грн (а.с.33);

-у грудні 2014 року за актом приймання-передачі від 31.12.2014 на суму 1571,04 грн (а.с.34).

Відповідач оплатив поставку газу:

-26.02.2015 у сумі 227,93 грн, 06.03.2015 у сумі 193,07 грн, 07.04.2015 у сумі 68,67 грн та 28.12.2015 у сумі 8195,56 грн.

Позивач, як кредитор, права якого порушені несвоєчасним виконанням відповідачем строків оплати газу, звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, і просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1338,69 грн за період з 15.02.2014 по 14.07.2015, 3% річних у сумі 379,60 грн за період з 15.02.2017 по 27.12.2015 та інфляційні втрати у сумі 5109,66 грн за період з березня 2014 по листопад 2015 року.

Відповідач правом на захист своїх інтересів не скористався.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Зобов’язання між суб'єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК України).

В даному спорі правовідносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу природного газу від 20.11.2013 №1016/14-ТЕ-20, який був чинним і обов’язковим для сторін під час його виконання.

Згідно з правилами ст.ст. 530,627,629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для сторін, що його уклали, і виникнення прав та обов’язків у сторін відбувається на підставі умов укладеного договору.

Договором купівлі-продажу природного газу від 20.11.2013 №1016/14-ТЕ-20, укладеним між позивачем та відповідачем у справі, встановлено, що покупець (відповідач) зобов’язаний оплатити вартість поставленого газу до 14 числа місяця (включно), наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов’язань по сплаті вартості поставленої продукції.

Позивач поставив відповідачу газ на суму 8685,23 грн і позивач, як кредитор, належним чином – в порядку ст.ст.73-79 ГПК України - довів суду факт поставки на вказану суму грошей і у вказаний період. Таким чином, постачальник газу виконав свої обов’язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Статті 265-267 Господарського кодексу України зобов’язують відповідача виконати обов’язок по оплаті поставленого газу у відповідності до вимог закону та умов договору.

Відповідач обов’язок по сплаті поставленого газу виконав несвоєчасно, чим порушив умови договору та закону.

Позов в частині заявленої до стягнення пені в сумі 1338,69 грн за період з 15.02.2014 по 14.07.2015 слід задовольнити повністю, така відповідальність передбачена п. 7.2 договору та ст. 232 ГК України за невиконання покупцем своєчасної оплати поставленого газу, коли він має сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних слід задовольнити також повністю на суму 370,60 грн за період з 15.02.2014 по 27.12.2015 на підставі правил ст.625 ЦК України, оскільки дані вимоги цілком відповідають приписам вказаної норми права - за несвоєчасне виконання грошового обов’язку відповідач зобов’язаний сплатити борг з урахуванням 3% річних за весь час прострочки. Дані вимога не є видом відповідальності для відповідача, 3% відображують економічні процеси в державі, в результаті яких відбувається знецінення національної валюти.

Вимоги про стягнення інфляційних нарахувань слід задовольнити частково у сумі 4841,47 грн за період з березня 2014 по листопад 2015 року. Заявлені до стягнення інфляційні нарахування в сумі 1350,01 грн за зобов’язаннями січня 2014 року у сумі 1978,20 грн (з урахуванням часткових оплат) позивач розраховує на суму, що вже є сумою боргу з урахуванням індексу інфляції (“інфляція на інфляцію“).

Позивач розраховує втрати від інфляції за зобов’язаннями січня 2014 року не на суму основного боргу, а на суму, яка збільшується внаслідок вже нарахованих втрат від інфляції. Однак такий спосіб розрахунку не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та суперечить сталій судовій практиці.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу за договором, необтяжена іншими нарахуваннями.

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 4841,47 грн.

А всього до стягнення підлягає 6550, 76 грн.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1690,47 грн слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст.232, 265-267 ГК України, ст.ст.526,625,629 ЦК України, керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Біловодськтепло", Біловодської селищної ради Луганської області, 92800, смт. Біловодськ Біловодського району Луганської області, вул. Центральна, 103, ід. код 34895168 на користь Публічного акціонерного товариства “Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ід. код 20077720, пеню у сумі 1338,69 грн за період з 15.02.2014 по 14.07.2015, 3% річних у 370,60 грн за період з 15.02.2014 по 27.12.2015 та інфляційні втрати у сумі 4841,47 грн за період з березня 2014 року по листопад 2015 року, витрати на судовий збір у сумі 1690,47 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 21.01.2019.

Суддя                                                                                           Р. Шеліхіна