СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Справа № 913/246/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (посвідчення адвоката №5183 від 26.09.2018, довіреність №3824 від 12.12.2018);

відповідача ОСОБА_2 (посв. держ службовця ЛГП №003517 від 17.07.2017, довіреність №2637/111/01-2018 від 16.05.2018);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області (вх.№1065Л/1-43) на рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 (суддя А.В. Іванов) у справі №913/246/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Харків

до Головного управління Національної поліції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк, Луганська область

про стягнення 125700 грн. 59 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення основної заборгованості в сумі 168469,56 грн., пені в сумі 9522,64 грн., інфляційних втрат в сумі 8577,30 грн., 3% річних в сумі 2042,74 грн. за договором про надання послуг бізнес мережі №3068/89 від 25.04.2016.

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.10.2018 року (суддя А.В. Іванов) у справі №913/246/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком заборгованість в сумі 124 694 грн. 19 коп., з яких 101 106 грн. 41 коп. основний борг, 12 774 грн. 72 коп. пеня, 3 242 грн. 14 коп. 3% річних, 7 570 грн. 92 коп. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 872 грн. 76 коп. В решті позову відмовлено.

Головне управління Національної поліції в Луганській області з рішенням Господарського суду Луганської області не погодилось та звернулося до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Луганської області з апеляційною скаргою (вх.№1065 від 15.11.2018), в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ Укртелеком та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що відповідач фінансується за рахунок державного бюджету, та що підставою взяття бюджетного зобовязання розпорядником бюджетних коштів є виключно наявність рахунків в паперовому вигляді. Також апелянт вказує, що рахунок, наданий Укртелекомом, є одночасно актом передавання-приймання наданих послуг і є належним доказом надання послуг.

Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2018, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №913/246/18 у зв'язку з тим, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу, а саме: апелянтом не надано доказів сплати судового збору, залишено без руху апеляційну скаргу відповідача на підставі п. 2 ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідач подав заяву про усунення недоліків (вх.№2028 від 06.12.2018 року) в яких просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 26.11.2018 року №5319 про сплату судового збору в сумі 4309,14 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/246/18 та призначено її до розгляду на 14.01.2019.

09.01.2019 позивач подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№223), в якому вважає її безпідставною та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 14.01.2019 представник відповідача підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2016 між Публічним акціонерним товариством Укртелеком (позивач, оператор) та Головним управлінням національної поліції в Луганській області (відповідач, бізнес-абонент) укладено Договір №3068/89 про надання послуг бізнес-мережі (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах, додатках до цього Договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес-абонент зобовязуються з дати набрання чинності новим актом законодавства дотримуватись його положень. У такому випадку Договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству.

Згідно п.1.2 договору під бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування бізнес-абонента, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування.

Відповідно до п.2.2 договору перелік та опис послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначається в окремих угодах та додатках до цього договору, що підписуються сторонами і є невідємною частиною цього Договору.

Сторони за цим Договором мають права та несуть обовязки, передбачені умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ Укртелеком (далі Умови Укртелекому, затвердженні оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України Про телекомунікації, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг згідно з тарифами, зазначеними у додатках до угод до цього Договору та Умовами Укртелекому.

Порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг в кредит. Оплата послуг проводиться у національній валюті України (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Відповідно до п. 4.4. Договору пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду, зазначеного у п. 4.3. цього Договору.

Система розрахунків, що застосовуються оператором з надсиланням рахунків у паперовому вигляді та з надсиланням рахунків в електронному вигляді на електронну та поштову адресу, зазначену в реквізитах (п. 4.6. Договору).

Згідно п. 5.1. Договору, що у порядку, визначеному ч. 3. ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, що склались з 01.01.2016 і діють до 31.12.2016.

У разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії Договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, Договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах (п. 5.2. Договору).

Договір №3068/89 про надання послуг бізнес-мережі від 25.04.2016 підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств без застережень та зауважень.

На виконання умов Договору оператором були надані телекомунікаційні послуги у період з червня 2017 по квітень 2018 на суму 260 715 грн. 03 коп., на підтвердження чого оператором були сформовані відповідні рахунки-акти, які одночасно є актами передавання приймання виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 20-30, 51).

Відповідачем надані оператором послуги були оплачені частково в сумі 160 139 грн. 59 коп., що підтверджено матеріалами справи (а.с. 31-34, 49-50, 80-95).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд визнав їх законними та обґрунтованими. Судом зазначено, що ненадання рахунку-акту не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-акту не звільняє відповідача від обов'язку з оплати наданих послуг.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки.

За приписами ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1. Договору сторони встановили, що вони мають права та несуть обовязки, передбачені умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ Укртелеком (далі Умови Укртелекому, затвердженні оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України Про телекомунікації, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг

Відповідно до п. 72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг розрахунки за отримані послуги на умовах наступної оплати здійснюються шляхом надсилання на адресу абонента рахунків або в інший спосіб відповідно до законодавства та договору. У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства.

Пунктом 5.4. Умов Укртелекому визначено, що у разі здійснення розрахунків за отримані Послуги на умовах наступної (кредитної) форми оплати рахунок за телекомунікаційні послуги оплачується Абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом якщо інше не передбачено Договором.

Так, Договором сторони визначили порядок оплати телекомунікаційних послуг не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, тобто незалежно від отримання (виставлення) рахунку на оплату.

Разом з тим, Договір, укладений між позивачем та відповідачем, містить умови щодо строку та порядку оплати (розділ 4 договору), а також необхідні реквізити сторін, що свідчить про можливість виконання своїх зобов'язань відповідачем.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ненадання рахунку-акту не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-акту не звільняє відповідача від обов'язку з оплати наданих послуг.

Пунктом 5.7. Умов Укртелекому встановлено, що у разі неотримання рахунка до десятого числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, або здійснення розрахунків без рахунка Абонент може звернутися до Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок або самостійно сформувати рахунок за телекомунікаційні послуги у відповідному розділі на офіційному веб-сайті Укртелекому (www.ukrtelecom.ua) (тільки для фізичних осіб). Неотримання рахунка не звільняє Абонента від зобовязань щодо оплати Послуг.

В матеріалах справи містяться надані позивачем на підтвердження направлення відповідачу рахунків-актів (а.с. 145-168) реєстри поштових відправлень, однак місцевий суд правомірно не прийняв їх до уваги, з огляду на те, що з них неможливо встановити, які саме рахунки-акти направлялись відповідачеві, оскільки в наданих документах відсутні номери відповідних рахунків-актів, а тому вказані документи не є належними та допустимими доказами відправлення відповідачеві рахунків-актів за телекомунікаційні послуги за період червень 2017 квітень 2018.

Щодо тверджень відповідача про те, що належними доказами надання телекомунікаційних послуг є рахунки акти, надані ним до матеріалів справи (а.с. 178-185) та які оплачені повністю, місцевим судом вірно зазначено наступне.

Відповідно до п. 74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг під час здійснення оплати послуг з надсиланням рахунків оператор, провайдер за кожний розрахунковий період безоплатно надсилає абонентові рахунок для оплати послуг, в якому зазначаються:

1) найменування, місцезнаходження і платіжні реквізити оператора, провайдера;

2) номер телефону чи іншого мережевого ідентифікатора кінцевого обладнання або інша інформація, що ідентифікує абонента;

3) прізвище та ініціали (для фізичних осіб) або найменування (для юридичних осіб) абонента;

4) розрахунковий період;

5) дата формування рахунка;

6) номер особового рахунка абонента;

7) види наданих послуг;

8) дата, напрямок звязку та тривалість міжміських та міжнародних розмов;

9) плата, отримана протягом розрахункового періоду;

10) сума невикористаних коштів на особовому рахунку абонента на початок та кінець розрахункового періоду;

11) належна до сплати сума за видами послуг;

12) сума податку на додану вартість та інших обовязкових зборів (платежів) відповідно до законодавства;

13) загальна сума, що належить до сплати;

14) строк оплати рахунка;

15) телефон для довідок та адреса веб-сайта (за наявності);

16) інші відомості, передбачені оператором, провайдером відповідно до законодавства та договору.

Надані відповідачем акти, суд першої інстанції правомірно відхилив, оскільки останні не містять переліку повного обсягу наданих послуг, тоді як рахунки-акти, надані позивачем, містять вичерпний перелік наданих послуг та належні до сплати суми за видами послуг. Судами прийнято до уваги твердження представника позивача про те, що рахунки-акти, які надав відповідач (а.с. 178-185), виставлялися останньому на його вимогу на суми коштів, наявних у відповідача на момент направлення відповідного акту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, Договором встановлено, що послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи, надання оператором телекомунікаційних послуг на загальну суму 260 715 грн. 03 коп. підтверджено належними доказами рахунками-актами за телекомунікаційні послуги:

- за червень 2017 №6.2017.773123 від 30.06.2017 на суму 23552 грн. 64 коп.;

- за липень 2017 №7.2017.773123 від 31.07.2017 на суму 23500 грн. 06 коп.;

- за серпень 2017 №8.2017.773123 від 31.08.2017 на суму 23403 грн. 32 коп.;

- за вересень 2017 №9.2017.773123 від 30.09.2017 на суму 23408 грн. 74 коп.;

- за жовтень 2017 №10.2017.773123 від 31.10.2018 на суму 23295 грн. 80 коп.;

- за листопад 2017 №11.2017.773123 від 30.11.2017 на суму 22982 грн. 12 коп.;

- за грудень 2017 №12.2017.773123 від 31.12.2017 на суму 23252 грн. 02 коп.;

- за січень 2018 №1.2018.773123 від 31.01.2018 на суму 28215 грн. 54 коп.;

- за лютий 2018 №2.2018.773123 від 28.02.2018 на суму 26028 грн. 35 коп.;

- за березень 2018 №3.2018.773123 від 31.03.2018 на суму 21579 грн. 74 коп.;

- за квітень 2018 №4.2018.773123 від 30.04.2018 на суму 21496 грн. 70 коп.

Відповідач надані послуги оплатив частково в розмірі 160141 грн. 25 коп., що підтверджено копіями платіжних доручень:

- №3725 від 16.11.2017 на суму 31260 грн. 00 коп.;

- №4013 від 05.12.2017 на суму 6008 грн. 22 коп.;

- №4270 від 18.12.2017 на суму 6008 грн. 22 коп.;

- №431 від 29.03.2018 на суму 16500 грн. 00 коп.;

- №750 від 29.03.2018 на суму 16500 грн. 00 коп.;

- №1165 від 02.05.2018 на суму 16500 грн. 00 коп.;

- №1710 від 05.06.2018 на суму 45250 грн. 00 коп.;

- №1711 від 05.06.2018 на суму 45250 грн. 00 коп.

Разом з тим, за платіжним дорученням №1711 від 05.06.2018 було сплачено суму 45250 грн. 00 коп. з призначенням платежу за травень 2018, що не входить до спірного періоду. Вказана сума є більшою, ніж належна до стягнення за травень 2018, тому решту суми за цим платіжним дорученням в розмірі 22113 грн. 15 коп. позивач зарахував в погашення суми боргу за спірний період.

Як встановлено судами з пояснень позивача, часткове списання суми боргу 03.12.2018 в розмірі 01 грн. 66 коп. було здійснено ПАТ Укртелеком на виконання умов Закону України Про телекомунікації.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 101106 грн. 41 коп. підлягає задоволенню.

Судова колегія не приймає доводи апелянта стосовно того, що оскільки відповідач фінансується за рахунок державного бюджету то єдиною підставою взяття бюджетного зобовязання розпорядником бюджетних коштів є виключно наявність рахунків в паперовому вигляді.

У даному випадку підставами виникнення взаємних прав та обовязків між позивачем та відповідачем є договір №3068/89 від 25.04.2016 про надання послуг бізнес-мережі, за змістом якого позивач надає відповідачу телекомунікаційні послуги, а відповідач бере на себе обовязок оплачувати вказані телекомунікаційні послуги.

При цьому наведеним договором сторони дійшли згоди щодо порядку оплати відповідачем спожитих телекомунікаційних послуг (розділ 4 договору).

Договір не містить ніякого посилання на факт взяття чи не взяття казначейством відповідних бюджетних зобовязань як на умову оплати чи строки оплати спожитих телекомунікаційних послуг.

Відтак незалежно від того, взяло чи не взяло казначейство бюджетні зобовязання по оплаті спожитих відповідачем послуг, відповідач має обовязок оплачувати спожиті телекомунікаційні послуги.

Таким чином усі посилання відповідача на той факт, що казначейство не брало на себе бюджетні зобовязання не мають правового значення для справи, оскільки незалежно від волі казначейства з наведеного питання, обовязок оплачувати спожиті телекомунікаційні послуги походить із укладеного договору, який підписав відповідач.

Відтак незалежно від факту взяття чи не взяття на себе бюджетних зобовязань казначейством відповідач все одно зобовязаний оплачувати спожиті телекомунікаційні послуги в порядку га строки, перебачені договором.

Посилання відповідача на Порядок реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затверджений наказом Міністра фінансів України від 02.03.2012 №309, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки наведений нормативно-правовий акт не регулює спірні правовідносини, оскільки не встановлює підстави виникнення цивільних (господарських) прав та обовязків та не має ніякого відношення ані до цивільного, ані до господарського права, натомість, є нормою бюджетного права та регулює лише бюджетні правовідносини, стороною яких не є позивач ПАТ «Укртелеком»

Щодо вимоги позивача про стягнення пені за загальний період з 01.08.2017 по 10.06.2018 в розмірі 12 774 грн. 74 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4.4. Договору пеня за прострочення оплати послуг починає нараховуватися з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду, зазначеного у п. 4.3. цього Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ Про телекомунікації у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Зробивши власний перерахунок, суд першої інстанції правомірно вказав, що належна до стягнення сума пені є 12774 грн. 72 коп., що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, у відповідності до норм Цивільного кодексу України позивачем було нараховано 3% річних за загальний період з 01.08.2017 по 10.06.2018 в розмірі 3 242 грн. 14 коп. та інфляційні втрати за загальний період з серпня 2017 по серпень 2018 в розмірі 8 577 грн. 30 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача, місцевий суд встановив, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних за загальний період з 01.08.2017 по 10.06.2018 підлягає задоволенню в сумі 3 242 грн. 14 коп.

Щодо заявленої позивачем суми інфляційних втрат за загальний період з серпня 2017 по серпень 2018 в розмірі 8 577 грн. 30 коп., суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок суми інфляційних втрат позивача, місцевий суд встановив, що позивачем помилково включено до періоду нарахування інфляційних втрат місяці часткової оплати та не враховано дефляцію за зобовязаннями вересня 2017 та березня 2018.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд правомірно встановив, що належна до стягнення сума інфляційних втрат становить 7 570 грн. 92 коп., що підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів, з урахуванням меж перегляду апеляційної скарги, зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та зводяться до переоцінки обставин, викладених в рішенні суду.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/246/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16.01.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов