ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2775/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,
до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м.Балаклія Харківської області,
про стягнення 706256,67 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1 (без належних повноважень);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, 09.10.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м.Балаклія Харківської області, про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 2565/1617-БО-32 від 30.10.2016 в загальному розмірі 706256,67 грн., у тому числі: основної заборгованості в розмірі 432779,57 грн., пені в розмірі 131869,54 грн., 3% річних у розмірі 32088,89 грн., інфляційних втрат у розмірі 109518,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення п. 6.1. Договору, оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений Договором строк, що є порушенням приписів ст.ст. 526, 530 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.10.2018 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2775/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 29.10.2018, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем невірно розрахована сума основного боргу, пеня, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки даний розрахунок не відповідає останньому акту звірки між сторонами. Крім того, у розрахунку, наданому позивачем, відсутні оплати, що були проведені на підставі платіжних доручень: № НОМЕР_1 від 22.06.2018 на суму 1305,52 грн., № НОМЕР_2 від 23.06.2018 на суму 413,20 грн., № НОМЕР_3 від 25.06.2018 на суму 235511,70 грн., № НОМЕР_4 від 27.06.2018 на суму 1619,83 грн., № НОМЕР_5 від 02.07.2018 на суму 190814,85 грн. з урахуванням листів № 475 від 25.06.2018 та № 522 від 19.07.2018. У звязку з відсутністю вини відповідача у несвоєчасному розрахунку за договором та складною економічною ситуацією, що склалася на підприємстві через збитковість послуг теплопостачання, відповідач у разі задоволення позовних вимог просив зменшити суму пені на 90%.

Крім того, відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, проведення якої відповідач просив доручити Науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центру ГУМВС України в Харківські області. На вирішення експертизи відповідач просив поставити наступні запитання:

1) Визначити основні економічні показники (ліквідності, платоспроможності та прибутковості) господарсько-фінансової діяльності КП БРР "Балаклійські теплові мережі" за період, починаючи з жовтня 2016 року по час проведення судової експертизи.

2) Які саме з вказаних показників вплинули на результати господарсько-фінансової діяльності КП БРР "Балаклійські теплові мережі" та яким чином?

3) Визначити структуру збитків КП БРР "Балаклійські теплові мережі" та причини, що впливають на їх виникнення.

4) Чи може КП БРР "Балаклійські теплові мережі", не припиняючи господарської діяльності, уникнути причин, на підставі яких виникають збитки, та яким чином?

5) Визначити наявність у КП БРР "Балаклійські теплові мережі" оборотних коштів для виконання зобов'язань перед усіма наявними на час проведення експертизи кредиторами.

6) Чи існувала або існує у КП БРР "Балаклійські теплові мережі" будь-яка можливість без зовнішнього фінансування (кредитування) розрахуватися з позивачем по справі по сумі заявлених позовних вимог за період, починаючи з жовтня 2016 року по час проведення судової експертизи, у разі якщо першочергові платежі, які відповідач повинен робити з отриманих грошей є: виплата заробітної плати, оплата податків і зборів, у тому числі до пенсійного фонду, - а тільки потім розрахунки з позивачем?

Своє клопотання відповідач обґрунтовував необхідністю економічного визначення збитків та встановлення причин їх виникнення у відповідача, встановлення наявності достатніх оборотних коштів для ведення господарської діяльності за період, починаючи з жовтня 2016 року по цей час, та зв'язку між фінансовим станом відповідача та фінансовою можливістю своєчасно проводити розрахунки по договору купівлі-продажу природного газу № 2565/1617-БО-32 від 31.10.2016.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.12.2018 у задоволенні клопотання Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" про призначення у справі судової економічної експертизи було відмовлено з підстави відсутності обґрунтованого мотивування необхідності призначення такої експертизи та неможливості суду самостійно встановити фактичні обставини справи за результатами оцінки доказів, наданих сторонами в обґрунтування своїх позицій у справі.

Також у відзиві на позовну заяву відповідачем було заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців з моменту винесення рішення судом.

19.11.2018 відповідачем було подано до суду письмове доповнення до відзиву на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що він міг сплачувати кошти за поставлений газ відповідно до умов договору виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, що був відкритий згідно вимог діючого законодавства, тобто державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу на свій розсуд отриманих від споживачів грошових коштів та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

03.12.2018 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій позивач з посиланням на судову практику заперечував проти доводів відповідача щодо відсутності впливу через застосування рахунків зі спеціальним режимом використання та автоматичного розподілу коштів, а також заперечував проти зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою господарського суду від 05.12.2018 строк підготовчого провадження у справі № 922/2775/18 було продовжено на 30 днів по 09.01.2019.

Ухвалою господарського суду від 17.12.2018, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі № 922/2775/18 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи , суд встановив наступне.

30.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач) та Комунальним підприємством Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові мережі» (відповідач) було укладено Договір № 2565/1617-БО-32 купівлі-продажу природного газу, згідно п. 1.1. якого позивач, як постачальник, зобовязався поставити відповідачу, як споживачеві, у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач зобовязався оплатити його на умовах цього Договору.

За умовами п. 5.1. Договору (у редакції Додаткової угоди № 5 від 31.03.2017 до Договору), ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. Станом на 01.04.2017 ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

Згідно п. 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ за загальну суму 15568811,47 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Проте, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений п. 6.1. Договору строк, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, розмір якої станом на 31.05.2018 становив 432779,57 грн.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень та доказів, у червні-липні 2018 року вищевказану заборгованість відповідачем було погашено, що підтверджується, зокрема, платіжними дорученнями:

№ НОМЕР_1 від 22.06.2018 на суму 1305,52 грн.,

№ НОМЕР_2 від 23.06.2018 на суму 413,20 грн.,

№ НОМЕР_3 від 25.06.2018 на суму 235511,70 грн.,

№ НОМЕР_4 від 27.06.2018 на суму 1619,83 грн.,

№ НОМЕР_5 від 02.07.2018 на суму 190814,85 грн.,

а також листами відповідача, адресованими керівнику НАК "Нафтогаз України":

- вих. № 475 від 25.06.2018 - про зарахування переплати за Договором № 1040/1718-БО-32 від 05.09.2017 в оплату за природний газ по Договору № 2565/1617-БО-32 від 31.10.2016 в сумі 32816,70 грн.;

- вих. № 522 від 19.07.2018 - про уточнення призначення платежу за природний газ за Договором № 2565/1617-БО-32 від 31.10.2016 в сумі 161112,62 грн.

Отже, вищевказане свідчить, що зобов'язання з оплати природного газу було виконано відповідачем з порушенням строків, встановлених умовами спірного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 7.2. Договору, у разі невиконання відповідачем п. 6.1 Договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача, у звязку з простроченням оплати природного газу, отриманого у період жовтень 2016 року - квітень 2017 року, 131869,54 грн. пені, 32088,89 грн. - 3% річних та 109518,68 грн. інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 432779,57 грн. основного боргу суд вважає безпідставними, оскільки станом на день подання позову до суду (09.10.2018) основний борг був сплачений відповідачем у повному обсязі.

При цьому, суд не приймає доводів відповідача щодо відсутності у нього можливості сплачувати кошти за поставлений газ з рахунку із спеціальним режимом використання через те, що кошти з таких рахунків перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції від 09.04.2015), для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України. Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов'язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Споживані оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, та їх структурними підрозділами.

Аналогічні вимоги містяться і у Порядку проведення розрахунків.

Відповідно до п. 2 Порядку відкриття (закриття) поточних рахунків зі спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792, споживачі оплачують вартість спожитого природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

Отже, законодавством встановлено обов'язок здійснювати розрахунки виключно через рахунки зі спеціальним режимом використання, однак - саме для споживачів газу. Законодавством не встановлено заборони на проведення оплат шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки». Даною постановою встановлено механізм затвердження нормативів відрахування коштів для теплопостачальних/теплогенеруючих організацій, постачальників природного газу, газотранспортних підприємств, газорозподільних підприємств.

При цьому, відповідно до п. 26 даного Порядку, комісія після подання їй документів, що підтверджують відсутність заборгованості, включає до реєстру нормативів нормативи на рівні 0 відсотків на:

рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов'язками - у разі відсутності заборгованості наростаючим підсумком за період з 1 вересня 2015 року до місяця, що передує попередньому до розрахункового місяця включно, теплопостачальної або теплогенеруючої організації за природний газ перед постачальником природного газу із спеціальними обов'язками.

Тобто Порядком розподілу коштів передбачено, що у разі сплати постачальнику газу у повному вартості отриманого газу теплопостачальною/теплогенеруючою організацією відрахування коштів постачальнику газу припиняються, а кошти спрямовуються іншим учасникам, в тому числі - теплопостачальним/теплогенеруючим організаціям.

Таким чином, жодним нормативним актом не передбачено заборону здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, умовами Договору сторони встановили обов'язок вчинення всіх належних дій у разі виявлення заборгованості, Порядком розподілу коштів передбачено направлення коштів, отриманих від кінцевих споживачів, теплогенеруючим/теплопостачальним організаціям у разі підтвердження сплати у повному обсязі вартості газу постачальнику природного газу.

Отже, відповідач мав передбачену умовами Договору та нормативними актами можливість впливу на стан розрахунків, проте не використав ії.

За таких обставин, суд також вважає заперечення відповідача проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат безпідставними, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11).

Отже, оскільки інфляційні нарахування та три проценти річних не є штрафними санкціями, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України" в частині стягнення з відповідача 131869,54 грн. пені, 32088,89 грн. - 3% річних та 109518,68 грн. інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені та надання відстрочки виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Однією з обов'язкових умов застосування ст. 233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін - і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення.

Як встановлено з пояснень відповідача, на підприємстві відповідача - КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг, що надає підприємство, а саме послуг теплопостачання. Основними причинами тяжкого економічного стану є наступні об'єктивні причини: 1) невідповідність тарифів на послуги теплопостачання; 2) додаткове податкове навантаження підприємства; 3) штрафні санкції на заборгованість, що утворилась у зв'язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків; 4) заборгованість споживачів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, та відсутність суми основного боргу, суд визнав за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення пені на 90% та зменшити суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача (131869,54 грн.) на 50%, що дорівнює 65934,77 грн.

В той же час, суд враховує, що підприємство позивача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" має значний обсяг несплаченої дебіторської заборгованості, що призводить до нестачі коштів для здійснення своєї поточної діяльності, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як підприємство державного сектору економіки, є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, може призвести до значних соціально та економічно негативних наслідків для держави.

Підпунктом 4 пункту 3 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187, встановлено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені даним Положенням.

Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов'язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 8 місяців з моменту його винесення.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати в частині, пропорційної позовним вимогам про стягнення основного боргу, суд покладає на позивача, в частині, пропорційної задоволеним позовним вимогам та в частині суми зменшеної пені - на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська області, м.Балаклія, вул.Алієва, 72; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ) - пеню в розмірі 65934,77 грн., три проценти річних у розмірі 32088,89 грн.; інфляційні втрати в розмірі 109518,68 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 4102,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення основного боргу в розмірі 432779,57 грн. та пені в розмірі 65934,77 грн. у позові відмовити.

У задоволенні клопотання Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" про відстрочення виконання рішення суду на вісім місяців з моменту його винесення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

Суддя ОСОБА_2