ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

08.01.2019

Справа № 910/17510/18

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» (04074, м. Київ, вул. Коноплянська, 12) про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи екологічного менеджменту» (02000, м. Київ, вул. Райдужна, 4) про стягнення попередньої оплати у розмірі 15 120,00 грн., яка сплачена заявником боржнику на підставі договору № 003/17 від 24.03.2017,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи екологічного менеджменту» попередньої оплати у розмірі 15 120,00 грн., яка сплачена заявником боржнику на підставі договору № 003/17 від 24.03.2017.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ», суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» зазначає, що боржником не виконано умови договору № 003/17 від 24.03.2017, у зв'язку з чим зазначений договір розірвано в односторонньому порядку.

Враховуючи вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» звернулось до суду із вимогою до боржника про повернення попередньої оплати у розмірі 15 120,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Наразі, суд зазначає, що стягнення з боржника суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним зобов’язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе зобов’язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за не надані послуги.

Крім того, як зазначає заяник та підтверджується матеріалами заяви, керуючись пунктом 7.2 договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» в односторонньому порядку розівано договір № 003/17 від 24.03.2017.

Отже, на час звернення заявником із відповідною заявою про видачу судового наказу, в останнього відсутні договірні відносини із Товариством з обмеженою відповідальністю «Системи екологічного менеджменту».

Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд наголошує, що за своєю суттю обов’язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як зобов’язання за договором, а є лише наслідком невиконання зобов’язання за останнім.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу(ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви, оскільки вимога заявника не є вимогою в розумінні ч. 1 ст. 148 ГПК України щодо видачі наказу в порядку наказного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку(ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 147-148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва –

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДАНІ» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи екологічного менеджменту» про стягнення попередньої оплати у розмірі 15 120,00 грн.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                            О.М. Спичак