УХВАЛА

16 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 924/452/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк",

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Поділля",

ліквідатор - арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 27.11.2018

у складі колегії суддів: Павлюк І.Ю. (головуючий), Демидюк О.О., Крейбух О.Г.

та ухвалу Господарського суду Хмельницької області

від 13.06.2018

у складі судді Вибодовського О.Д.

у справі № 924/452/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Поділля"

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 поштовим відправленням Державне підприємство "Національні інформаційні системи" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2018 у справі №924/452/16 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №924/452/16 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2019.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 287 ГПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 8 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, положення якого застосовуються в ліквідаційній процедурі Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Поділля", передбачено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, положеннями Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (частина 3 статті 8) не передбачено можливості оскарження постанови апеляційного суду, прийнятої за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову в припиненні повноважень (звільненні, усуненні) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за наслідком розгляду скарги кредитора його на дії (бездіяльність); про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення вимог заставних кредиторів; про скасування арештів та обтяжень, накладених на майно боржника; про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування його витрат в процедурі банкрутства боржника.

Такого висновку щодо застосування частини 3 статті 8 Закону про банкрутство дійшов Верховний Суд у Постанові від 19.04.2018 у справі №902/245/16 та в Ухвалах від 19.06.2018 у справах №903/741/15 та №922/3068/16, від 26.10.2018 у справі №917/762/16.

Як вбачається зі змісту прохальної частини касаційної скарги, Державним підприємством "Національні інформаційні системи" визначено предметом касаційного оскарження постанову апеляційного суду від 27.11.2018, якою було переглянуто в апеляційному порядку ухвалу місцевого суду від 13.06.2018 про скасування арештів та обтяжень, накладених на майно боржника у справі №924/452/16.

Виходячи з приписів частини 3 статті 8 Закону про банкрутство, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018, прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2018 у справі №924/452/16, не може бути предметом перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на таке, Державному підприємству "Національні інформаційні системи" необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2018 у справі №924/452/16 на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 286, 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, частиною 3 статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному підприємству "Національні інформаційні системи" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2018 у справі №924/452/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк