ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019р.

Справа № 904/4660/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укспеціндустрія-Метал», м. Бахмут

До: Приватного підприємства «Дніпропетровський завод Сцепінструмента калібрів «ТехноПрогрес», м. Дніпро

Про: стягнення 32 372, 40 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал» (позивач) звернувся до суду з позовом до ПП «ДЗСК «ТехноПрогрес» ( відповідач) про стягнення 32 372, 40 грн. заборгованості за отриманий від позивача товар , за усним домовленостями між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов’язків із повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 15.11.18р. відкрито провадження у справі №904/4660/18 , вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ПП «ДЗСК «ТехноПрогрес» ( відповідач ) у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечував зазначаючи, що дійсно між сторонами було усні домовленості щодо поставки товару на загальну суму 72 272, 40 грн., цей товар був поставлений позивачем відповідачу; відповідач частково сплатив (12.10.17р. та 13.10.17р.) заборгованість за поставлений товар; проте відповідач зазначає, посилаючись на приписи ст.530, 610, 612, що він не вважається таким, що прострочив виконання зобов’язання або не виконав його у строк встановлений усними домовленостями, оскільки строк зобов’язання згідно умов усного договору по оплаті коштів за поставлений позивачем товару у розмірі 32 372, 40 грн. ( відповідно до усних домовленостей між сторонами) настане лише 13.10.2019р.

ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал» (позивач) своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов’язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

17.10.17р. ТОВ «Укрспеціндустрія-Метал» (позивач) здійснив поставку ПП «ДЗСК «Технопрогрес» (відповідач) товар (поковка) на загальну суму 72 272, 40 грн. ( що підтверджується відповідними видатковими накладними №РН-0000416 від 17.10.17р. на суму 67 622, 40 грн. , №РН-0000417 від 17.10.17р. на суму 4 650,00 грн.;товарно-транспортними накладними від 17.10.17р. та довіреностями на отримання товару відповідачем №РН-0000061 від 12.10.12р., №РН-0000062 від 12.10.12р. ( а.с.6-11).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 13.10.2017р. лише частково розрахувався за поставлений позивачем товар в загальному розмірі 40 000, 00 грн. ( що пітверджується відповідною банківською довідкою (а.с.12) та не заперечується відповідачем.

Таким чином, не оплаченим є поставлений позивачем відповідачу товару на загальну суму 32 372, 40 грн. ( 72 272, 40 грн. – 40 000, 00 грн. = 32 372, 40 грн.).

У зв’язку з чим, позивачем 07.03.18р. було надіслано відповідачу вимогу про сплату заборгованості за поставлений товар в розмірі 32 372, 40 грн. (а.с.13-15) Однак відповідач, вищезазначену заборгованість не оплатив позивачу, у зв’язку з чим, останній був вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення цієї заборгованості.

На час прийняття рішення у цій справі доказів сплати заборгованості відповідач не надав.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та з інших підстав. Такими підставами є оплата товару та вищезазначена видаткова накладна . Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Відповідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається. Згідно до вимог п. 2 ст. 530 ЦК України : якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ст.625 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин не надано. Наведене є достатньою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Також заперечення відповідача щодо не настання у нього строку оплати товару , суд оцінює критично, оскільки такі твердження спростовуються правовою позицією викладеною в п 1.7. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013, № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»: «Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача – Приватного підприємства «Дніпропетровський завод Сцепінструмента калібрів «ТехноПрогрес» ( 49101, м. Дніпро, проспект Кірова, б.96 Б, кв.18; ) на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Укспеціндустрія-Метал» ( 84511, м. Бахмут Донецької області, вул. Миру, буд. 20; ): 32 272, 40 грн. - заборгованості та 1 762, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 18.01.2019р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.