ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019м. ДніпроСправа № 904/5039/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 11 843,92 грн.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Савченко О.М. - представник за довіреністю № 2890 від 06.12.2018

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни про стягнення заборгованості у розмірі 11 843,92 грн. за Договором про надання послуги централізованого постачання питної води і водовідведення № 269 від 19.09.2012 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході обстеження 22.05.2018 систем водопостачання та водовідведення об'єкту за адресою АДРЕСА_2 (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1") в присутності представника Відповідача встановлено факт порушення господарського зобов'язання, а саме: порушення цілісності пломбувального дроту на приладі обліку водопостачання. Даний факт зафіксовано Актом технічного обстеження систем водопостачання та водовідведення № 606 ТІ від 22.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.11.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2018 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 11.12.2018.

Представник Відповідача в судовому засіданні 11.12.2018 заперечив проти позову та зазначив, що відзив на позов направлено до суду і позивачу.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, та зазначив, що відзив на позов він не отримав.

У зв'язку з неотриманням судом та Позивачем відзиву на позов Відповідача, з метою дотримання принципу рівності сторін та надання розумного (достатнього) строку для вчинення певних процесуальних дій, в судовому засіданні оголошено перерву до 08.01.2019.

11.12.2018 після закінчення судового засідання до канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач проти позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не доведено факт самовільного водокористування або безоблікового споживання, оскільки адреса, зазначена у Акті та місце проведення перевірки суперечить фактичній адресі об'єктів Відповідача, місцезнаходження яких прямо визначені та встановлені пунктом 2.4. Договору, згідно з яким об'єктом користування послугами централізованого постачання питної води та водовідведення є: Магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3», прод., за адресою: АДРЕСА_3; Магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», пром., за адресою: АДРЕСА_4. У той же час в Акті зазначено, що перевірка систем водопостачання та водовідведення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також відповідач зазначив, що Акт було складено за відсутністю Відповідача, в присутності особи, повноваження якої не перевірялись та не встановлювались Позивачем. Підпису Акту з боку Відповідача не було та будь - яких доказів повідомлення Позивачем про проведення перевірки та складання Акту позивачем станом на 22 травня 2018 року, у тому числі з застосуванням технічних засобів, відсутні. Крім того, відповідач посилався на те, що за змістом акту не встановлено розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності відповідача, що на думку відповідача унеможливлює існування факту безоблікового використання.

Відповідач зазначив, що у відповідності до змісту Акту представниками позивача виявлено, що водопостачання об'єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється неопломбованим приладом обліку, у зв'язку з чим відповідачу здійснено нарахування вартості за безоблікове водокористування на підставі пунктів 3.3, 5.18 Правил № 190. Відповідач зазначив, що Позивачем, не було взято до уваги таку обставину, як наявність Свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки від 19.11.2015 року, відповідно до якого лічильник було повірено до 19.11.2018 року. Наявність зазначеного Свідоцтва, на думку відповідача, підтверджує його технічну справність та придатність його використання до 19.11.2018 року, що дає можливість використовувати покази такого водоміра і спростовує обставини безоблікового водоспоживання, у зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування вартості витрат води як за безоблікове водоспоживання. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

26.12.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що згідно умов Договору, об'єкти користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення, визначені сторонами, зокрема: п.2.4 Договору містить посилання, що відповідач є споживачем послуг позивача за об'єктами: 1. Магазин продуктовий «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою - АДРЕСА_3; 2. Магазин промтоварів «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою - АДРЕСА_4; п.2.7 Договору містить технічні характеристики приладів обліку встановлених на об'єктах споживача (відповідача): 1. Водомір СК-15 заводський номер 2104488 - Магазин продуктовий «ІНФОРМАЦІЯ_3»; 2. Водомір СК-15 заводський номер НОМЕР_2 - Магазин промтоварів «ІНФОРМАЦІЯ_2» (відповідно за адресою - АДРЕСА_4). Позивач зазначив, що твердження відповідача, стосовно адреси проведення перевірки зафіксованої Актом №606 ТІ спростовуються текстом самого акту та умовами Договору, а саме: адреса зазначена в Акті №606 ТІ - бульвар Вечірній 14 без примітки приміщення є цілком правомірною, оскільки зазначений об'єкт розміщений на першому поверсі багатоквартирного будинку, а відповідно до Акту №606 ТІ технічна документація на об'єкті не зберігається, представникам позивача не надана і встановити номер приміщення не було можливим. Позивач зазначив, що до Акта №606 ТІ додано фотоматеріали, які є його невід'ємною частиною та з яких чітко вбачається, що цілісність опломбування порушена саме на приладі обліку СК-15 заводський номер НОМЕР_2, який визначений п. 2.7 Договору та перебуває у і власності відповідача.

Також позивач вказав, що на виконання припису позивача зазначеному в Акті №606 ТІ, щодо здійснення позачергової державної повірки приладу обліку СК-15 заводський номер НОМЕР_2, споживач виконав вказані дії чим погодився з порушенням у сфері централізованого водопостачання, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого приладу обліку (СК-15 заводський номер НОМЕР_2) доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, який був опломбований позивачем 03.07.2018 року.

Щодо тверджень відповідача стосовно невідповідності Актів розмежування балансової належності мереж водопостачання та назв магазинів відповідача на даний момент позивач зазначив, що саме споживачі послуг зобов'язані мати та оновлювати технічну документацію, яка характеризує стан мереж водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі. До того ж, умовами Договору, пунктом 5.2 відповідач взяв на зобов'язання сповіщати виробника (позивача) у письмовій формі протягом 10 днів про зміну в найменуванні об'єкта водоспоживання, передачі об'єкта на баланс іншого підприємства, інше.

Позивач вказав, що зважаючи на виявлене 22.05.2018 року порушення з боку відповідача та керуючись вказаними нормами чинного законодавства України, Позивачем виконано розрахунок витрат води за безоблікове водокористування за період з 22.04.2018 року по 22.05.2018 року (за місяць, який передував виявленню порушення) у обсязі 918 м3 води та 918 м3 стоків, на загальну суму 10 178,78 грн. Твердження відповідача, стосовно того, що період нарахування за дане порушення повинен був розраховуватись з моменту виявлення такого порушення, а не за місяць, який передував виявленню порушення, на думку позивача, є хибним, оскільки з моменту виявлення до 12.06.2018 року прилад обліку проходив державну повірку, а опломбований був 03.07.2018 року, відповідно з 23.05.2018 року по 03.07.2018 року розрахунок здійснювався за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці на підставі п.5.24 Правил №190. Зазначена безоблікова плата є цілком правомірною, так як розрахунки за використану воду згідно з показами засобів обліку здійснюються з моменту опломбування їх з'єднувальних частин до вузла обліку представником виробника (п. 5.23 Правил № 190), відтак відсутні підстави для посилання на покази лічильника. Представниками позивача на об'єкті споживача (відповідача) було проведено обстеження, за результатами якого виявлено порушення цілісності опломбування (розірвано пломбувальний дріт), беручи до уваги те, що до моменту обстеження 22.05.2017 представниками позивача об'єкта відповідача, останній не повідомляв КП «Кривбасводоканал» про пошкодження опломбування засобу обліку, з огляду на приписи ст.218 ГК України та п. п. 3.3, 3.4, 5.13, 5.18, 15.2, 15.6 Правил № 190, що підтверджує наявність підстав для стягнення плати за безоблікове водокористування. Позивач просив суд позов задовольнити.

08.01.2019 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечував проти розміру нарахованої позивачем заборгованості посилаючись на те, що місце проведення перевірки у відповідності до змісту Акту повністю не відповідає фактичному місцезнаходженню, ані за адресою, ані за назвою об'єкта; не визначення в акті адреси унеможливлює будь-яким іншим чином встановити факт безоблікового споживання Відповідачем саме за його адресою та його об'єктами; за змістом Акту на встановлення охоронної пломби, зазначена невідома особа, а саме ОСОБА_4, повноваження якої, жодним чином, Позивачем не перевірялись; в Акті зазначено, що Споживач, повідомлявся про проведення перевірки системи водопостачання, однак жодних доказів щодо повідомлення Відповідача, у тому числі шляхом телефонного зв'язку відсутні; виходячи зі змісту пунктів, 3.3, 3.4, 5.18 Правил № 190, слід дійти висновку, що обов'язковою умовою для здійснення такого розрахунку має бути, окрім встановлення факту порушений цілісності пломб, також одночасне встановлення факту безоблікового водокористування споживачем у той період, за який виробник виконує розрахунок витрат води та факту безоблікових витрат води через ту лінію та ту запірну арматуру, на якій порушено цілісність пломб; допустимих та належних доказів щодо здійснення безоблікового споживання з боку Відповідача, у тому числі відповідальності Відповідача за експлуатацію та обслуговуваним водопроводу відсутні; будь-яких дій з боку Відповідача щодо пошкодження цілісності засобу обліку Відповідача, Позивачем, шляхом надання допустимих та належних доказів, встановлено та визначено не було, внаслідок чого, відповідач вважає, що Позивачем значно завищено розмір нарахування у відповідності до вимог Договору та п. 5.24. Правил № 190. На підставі викладеного відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні 08.01.2019 представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 08.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (позивач - виробник) та Фізичною особою-підприємцем Кучерук Валентиною Василівною (відповідач, споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №269.

Предметом договору є надання виробником споживачу послуг з централізованого постачання питної води та водовідведення до межі балансової належності мереж (п. 1.1. договору).

Згідно з п.1.2. договору, виробник зобов'язується забезпечити споживача питною водою виробником якої є ДПП "Кривбаспромводопостачання" та прийняти від нього стічні води (на підставі "Правил №2202 від 29.09.04р.).

Відповідно до п. 1.3. договору, споживач зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги за встановленими тарифами.

Згідно п. 2.4. договору, об'єкти користування послугами централізованого постачання питної води та водовідведенням: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» прод. АДРЕСА_3; магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2» пром., АДРЕСА_4.

Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги на умовах даного договору, стежити за схоронністю приладів обліку, пломб і з'єднань водо лічильника, запірної арматури, манометра, термометрів і іншого устаткування водомірного вузла (п. 5.2. договору).

У відповідності до п. 5.3. договору, відповідальною особою за водопостачання та водовідведення об'єктів, цілісність пломб пристроїв водомірного вузла споживач призначає: Кучерук В.В.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; втручання у роботу засобів обліку води (п. 6.1. договору).

Даний договір набуває чинності з 19.09.2012 і дії в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 19.09.2015, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості (п. 10.1. договору).

Пунктом 10.2. договору встановлено, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про намір його розірвати або внести в нього зміни.

Між сторонами складено Акти розмежування балансової належності мереж водопостачання та водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3, які скріплені підписом відповідача Кучерук В.В.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 22.05.2018 його повноважними представниками на об'єкті водоспоживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1») в присутності представника відповідача (продавця ОСОБА_5.), було здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення. За результатами обстеження раніше встановлених позивачем пломб було виявлено, що цілісність пломбувального дроту порушена без письмового дозволу позивача, що є порушенням п. 5.10., 5.18 Правил користування, про що складено Акт технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення №606ТІ від 22.05.2018.

В акті технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення №606ТІ від 22.05.2018, зазначено, що продавець ОСОБА_5 від підпису відмовилась. Споживач в телефонному режимі був повідомлений про проведення перевірки системи водопостачання. На об'єкт не з'явився.

Зважаючи на виявлені порушення та керуючись нормами чинного законодавства, позивачем виконано розрахунок витрат води за період з 22.04.2018 по 22.05.2018 на суму 10 178,78 грн. та виставлено рахунок № 392/3901/п33 від 26.06.2018, який було направлено на адресу відповідача листом №5538 від 27.06.2018.

Згідно з роздруківки з інтернет ресурсу ДП «Укрпошта», відповідач отримав зазначений вище лист 10.07.2018.

Згідно з п. 4.2 договору, розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом 3 банківських днів після пред'явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції.

Відповідач рахунок № 392/3901/п33 від 26.06.2018 на суму 10 178,78 грн. не оплатив.

В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором, позивач нарахував відповідачу суму пені у розмірі 878,17 грн., суму 3% річних у розмірі 74,46 грн. та штраф у розмірі 712,51 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до п. 5.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються. У приміщеннях вузла обліку забороняється розміщення стояків і випусків.

Пунктом 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 (далі - Правила №190) регламентовано, що саме споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей опломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби накладені виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190, якими в свою чергу передбачено, що виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин на добу. У разі відсутності у Споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та інших джерел (пункт 5.14 Правил № 190).

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 10 178,78 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке:

Так, згідно умов п. 2.4. Договору, об'єкти користування послугами централізованого постачання питної води та водовідведенням: магазин "ІНФОРМАЦІЯ_3" прод. АДРЕСА_3; магазин "ІНФОРМАЦІЯ_2" пром., АДРЕСА_4.

Пункт 2.7 Договору містить технічні характеристики приладів обліку встановлених на об'єктах споживача (відповідача): 1. Водомір СК-15 заводський номер 2104488 - Магазин продуктовий "ІНФОРМАЦІЯ_3"; 2. Водомір СК-15 заводський номер НОМЕР_2 - Магазин промтоварів "ІНФОРМАЦІЯ_2" (відповідно за адресою - АДРЕСА_4).

З матеріалів справи вбачається, що до Акта №606 ТІ додано фотоматеріали, які є його невід'ємною частиною та з яких вбачається, що цілісність опломбування порушена саме на приладі обліку СК-15 заводський номер НОМЕР_2, який визначений п. 2.7 Договору та перебуває у і власності відповідача.

Крім того, відповідно до абзацу 13 п.5.2 договору, споживач зобов'язаний сповіщати виробника у письмовій формі протягом десяти днів про зміну в найменуванні об'єкта водопостачання, передачі об'єкта водоспоживання на баланс іншого підприємства, зміни кількості спожитої води і стоків, що скидаються, перебудові внутрішніх водопровідних і каналізаційних мереж, установці насосів, приєднанні субабонентів, зміні розрахункового рахунку, юридичної, фактичної адреси.

З метою з'ясування всіх обставин справи суд, ухвалою від 11.12.2018, зважаючи на заперечення відповідача щодо неналежності йому магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_2., зобов'язав останнього надати в судове засідання докази в підтвердження того, які саме об'єкти, що розташовані за адресою бульвар Вечірній, б.14 належать відповідачу.

Відповідач в судовому засіданні 08.01.2019 надав заперечення на відповідь на відзив, до яких долучив копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно, з яких вбачається, що Кучерук В.В. на праві власності належить приміщення 1 та приміщення 37 в будинку АДРЕСА_2. Однак, жодних пояснень стосовно того, що саме знаходиться в цих приміщеннях відповідач суду не надав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що саме на виконання припису позивача зазначеному в Акті №606 ТІ, щодо здійснення позачергової державної повірки приладу обліку СК-15 заводський номер НОМЕР_2, відповідач виконав вказані дії чим підтвердив свою належність до зазначеного засобу обліку, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого приладу обліку (СК-15 заводський номер НОМЕР_2) доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, який був опломбований 03.07.2018 року.

За таких обставин та враховуючи, що цілісність опломбування порушена саме на приладі обліку СК-15 заводський номер НОМЕР_2, який визначений п. 2.7 Договору та перебуває у і власності відповідача, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заперечень відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 878,17 грн., 3 % річних - 74,46 грн. за період з 14.07.2018 по 10.10.2018 та штраф у розмірі 712,51 грн.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.1. договору, за несвоєчасну оплату послуг водопостачання та водовідведення у термін, зазначений у п. 4.1. договору, споживач сплачує на користь виробника пеню у розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період , за який нараховується пеня, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вартості.

Позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 878,17 грн. за період 14.07.2018 по 10.10.2018 та штраф у розмірі 712,51 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені у сумі 878,17 грн. за період 14.07.2018 по 10.10.2018 та штрафу у розмірі 712,51 грн. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що за неправомірне користування чужими коштами споживач (за час прострочення їх повернення на рахунок виробника) зобов'язаний сплатити 1% від суми прострочення за кожний день неповернення коштів.

Отже, з урахуванням того, що сторони у договорі передбачили інший розмір процентів річних (1%) суд вважає, що позивач необґрунтовано нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 74,46 грн. за період з 14.07.2018 по 10.10.2018.

За перерахунком суду, сума 1% річних, що підлягає стягненню з відповідача складає 24,82 грн.

В частині стягнення відсотків річних у сумі 49,64 грн. слід відмовити.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 10 178,78 грн., пені у розмірі 878,17 грн., суми 1% річних у розмірі 24,82 грн. та штрафу у розмірі 712,51 грн.

В частині стягнення відсотків річних у сумі 49,64 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни про стягнення заборгованості в сумі 10178,78 грн., пені у розмірі 878,17 грн., суми 3% річних у розмірі 74,46 грн. та штрафу у розмірі 712,51 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни (50038, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" (50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6А, ) заборгованості в сумі 10 178,78 грн. (десять тисяч сто сімдесят вісім грн. 78 коп.), пеню у розмірі 878,17 грн. (вісімсот сімдесят вісім грн. 17 коп.), суму 1% річних у розмірі 24,82 грн. (двадцять чотири грн. 82 коп.), штраф у розмірі 712,51 грн. (сімсот дванадцять грн. 51 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 718,77 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять грн. 77 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог про стягнення відсотків річних у сумі 49,64 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.01.2019

Суддя Н.Г. Назаренко