ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2019 р. Справа№ 910/6439/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явилися

відповідача - Глевацька О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2018 р. (повне рішення складено 01.10.2018 р.)

у справі № 910/6439/18 (суддя - Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон"

до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк"

про визнання недійсним договору іпотеки

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - відповідач) про визнання недійсним договору іпотеки від 27.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 8127.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що договір іпотеки, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" та Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL742 від 26.12.2007 р. про надання кредиту в розмірі 900000,00 доларів США, суперечить принципу добросовісності, справедливості та розумності.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.09.2018 р. у справі № 910/6439/18 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору іпотеки від 27.12.2007 р., у разі невиконання іпотекодавцем та/або боржником вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3 договору, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки та наділяє правом іпотекодержателя здійснити дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо зобов'язання виконується в повному обсязі, з причин зменшення вартості предмета іпотеки окрім випадків звичайного зносу. На переконання Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" зазначені умови договору виходять за рамки справедливості, добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства, визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що позивач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту в іноземній валюті до вільно обраного ним банку, а саме, Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", кредитний договір та оспорюваний договір іпотеки підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Також на момент укладення договору іпотеки Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" не заявляло додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому виконувало його умови, тобто, визнало умови договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" у справі № 910/6439/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/50/18 від 12.11.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6439/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6439/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2018 р. справу № 910/6439/18 призначено до розгляду на 14.01.2019 р.

У засідання суду, призначене на 14.01.2019 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26.12.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" (далі -позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - банк) було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL742 (далі - генеральний договір).

Відповідно до п. 1.1 генерального договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 900000,00 доларів США, у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі.

27.12.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" (далі - іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL742 від 26.12.2007 р. (далі - договір іпотеки).

Згідно з п. 1.1 договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 5 (п'ять) (групи приміщень № 11 (одинадцять) що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Ахматової Анни, 13 в (тринадцять "В") (літера А), що належить іпетекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, орендованого Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" від 14.02.2006 р., посвідченого 14.02.2006 р. Шапченко М.І. приватним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-429, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1148111 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 02.03.2006 р. за № 7687-п в реєстровій книзі № 129П-60. Загальна площа предмета іпотеки становить 165,40 кв.м.

Заставна вартість предмету іпотеки згідно звіту незалежного суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Увекон" від 26.11.2007 р. становить 2470800,00 грн (п. 1.2 договору іпотеки).

Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами основного(-их) договору(-ів), що обумовлюють основне зобов'язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов'язань, що забезпечується іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру таких зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, у випадках передбачених умовами договору(-ів), що обумовлюють основне зобов'язання. Сторони підтверджують, що іпотека за цим договором забезпечує також і розмір зобов'язань, строк і порядок його виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевикладеного основного (-их) договору(ів), що обумовлюють основне зобов'язання.

Як передбачено п. 6.7 договору іпотеки, цей договір складений у 3 (трьох) примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони та для нотаріуса.

Згідно з п. 6.8 зазначеного договору іпотека за цим договором зберігає силу у випадку, коли в установленому законом порядку відбудеться переведення іпотекодавцем боргу за договором(-и), що обумовлюють основне зобов'язання на іншу особу або змінюється власник предмету іпотеки з інших підстав.

Відповідно до п. 6.9 договору іпотеки, уклавши цей договір, іпотекодавець підтверджує, що погоджується отримувати від іпотекодержателя (його уповноважених осіб) інформацію про факти невиконання зобов'язань іпотекодавця за цим договором та/або зобов'язань боржника за основним(-ими) договором(-ами), що обумовлюють основне зобов'язання, про розмір існуючої заборгованості за цим договором та/або вищевказаним новим(-ими) договором(-ами), про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів іпотекодержателя та його нові послуги тощо, шляхом направлення іпотекодавцю відповідних повідомлень засобами зв'язку, зокрема, поштою (в тому числі електронною поштою) за адресою іпотекодавця, вказаною в цьому договорі, та/або на номер мобільного телефону іпотекодавця та/або на автовідповідач телефону тощо. Уклавши цей договір, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань іпотекодавця за цим договором та боржника за основним(-ими) договором(-ами), що обумовлюють основне зобов'язання, іпотекодавець надає іпотекодержателю право використовувати банківську таємницю, що стосується виконання зобов'язань за цим договором та/або вищевказаним основним(-ими) договором(-ами), на власний розсуд для надання будь-яким особам, підприємствам, організаціям будь-якої форми власності. При цьому, у разі такого розкриття іпотекодержателем банківської таємниці, що стосується виконання зобов'язань за цим договором та/або основним(-ими) договором(-ами), що обумовлюють основне зобов'язання, іпотекодавець не має і не буде мати до іпотекодержателя будь-яких претензій.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, індивідуальною угодою та графіком погашення кредиту до генерального договору про надання кредитних послуг № BL742 від 26.12.2007 р. та договору іпотеки від 27.12.2007 р. включено положення, які відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливими, оскільки, містять умови про зміни у витратах; враховуючи додаткові нарахування, відсоток за користування кредитними коштами збільшився; є дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях; графік погашення кредиту взагалі не видавався, які суми на які рахунки зараховувалися невідомо, що на переконання позивача також є несправедливим відносно споживача, адже дає право банку проводити зарахування коштів на рахунки на його розсуд. Також, на думку позивача, відповідно до договору іпотеки, у разі невиконання іпотекодавцем та/або боржником вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3 договору, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки та наділяє правом іпотекодержателя здійснити дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо зобов'язання виконується в повному обсязі, з причин зменшення вартості предмета іпотеки окрім випадків звичайного зносу, та що, на переконання Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон", виходить за рамки справедливості, добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства, визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 5 ст. 180 ГК України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 181 ГК України, в редакції, чинній станом на момент укладення оспорюваного договору, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

За умовами ч. ч. 3, 4 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до ч. 5 ст. 180 ГК України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Як було встановлено вище, 27.12.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орізон" та Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" укладено договір (іпотеки).

Таким чином, між сторонами виникли відносини з забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (глава 49), Законом України "Про іпотеку", який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна (іпотеки).

Так, ч. 1 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавцем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови як, зокрема, опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Як передбачено п. 1.1 укладеного договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 5 (п'ять) (групи приміщень № 11 (одинадцять), що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Ахматової Анни, 13 в (тринадцять "В") (літера А), що належить іпетекодавцю на праві власності.

Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відтак, в іпотеку за договором іпотеки від 27.12.2007 р. було передано об'єкти нерухомого майна, а саме, нежилі приміщення.

При цьому, сторонами погоджено умови такої передачі підписанням даного іпотечного договору, а також погоджено безпосередньо у тексті договору, що нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 (один) по № 5 (п'ять) (групи приміщень № 11 (одинадцять), що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Ахматової Анни, 13 в (тринадцять "В") (літера А), що належить іпетекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, іменується предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, позивач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту в іноземній валюті та вільно обрав банк, зокрема, Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк".

Крім того, кредитний договір та договір іпотеки підписаний обома сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а відтак, підписуючи дані договори та погоджуючись з їх умовами, сторони повинні були усвідомлювати свою відповідальність та можливе настання негативних наслідків.

Також на момент укладення договору іпотеки від 27.12.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон" не заявляло додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувало його умови, тобто, визнало умови договору.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо заявлення позивачем на момент укладення договору додаткових вимог щодо умов договору іпотеки, та відповідно не прийняття або відмову у прийнятті таких вимог Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору іпотеки від 27.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 8127, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що умови укладеного договору виходять за рамки справедливості, добросовісності та розумності як загальних засад цивільного законодавства, визначених в п. 6 ст. 3 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4.3 договору іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем зобов'язань за цим договором та/або боржником будь-якого основного зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику повідомлення, оформлене відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 35 вказаного закону, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Таким чином, укладений між сторонами договір іпотеки від 27.12.2007 р. відповідає вимогам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орізон" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2018 р. у справі № 910/6439/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Орізон".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.01.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк