ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 року Справа № 908/885/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

Учасники справи

позивач Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

представник: ОСОБА_1, довіреність №14-165 від 30.08.2018, адвокат

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут, м. Запоріжжя

представник: ОСОБА_2, довіреність №Др-28-1218 від 27.12.2018, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі №908/885/18 (колегія суддів у складі головуючого судді Зінченко Н.Г., суддів Азізбекян Т.А., Корсун В.Л., повне рішення складено 11.10.2018)

у справі

про стягнення 44 057 482,64 грн пені, 11 104 449,43 грн 3% річних та 33 495 891,21 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (надалі відповідач) та просило стягнути 88657823,28 грн, з яких: 44057482,64 грн пені, 11104449,43 грн - 3 % річних та 33495891,21 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №16-411-Н від 28.10.2016 відповідач невчасно здійснив розрахунки за поставлений природний газ та повинен нести відповідальність відповідно до п. 7.2 договору та положень ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на повне здійснення розрахунків за договором, зокрема, на підставі Спільних протокольних рішень відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №792, якою визначено прядок розрахунків за приридний газ з використанням спеціальних рахунків, на алгоритм розподілу коштів на яких відповідач не може впливати, отже, відсутня його вина в простроченні оплати природного газу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.05.2018 було відкрито провадження у справі №908/885/18 та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі №908/885/18 (колегія суддів у складі головуючого судді Зінченко Н.Г., суддів Азізбекян Т.А., Корсун В.Л.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Приймаючи рішення суд виходив з того, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 сторонами було укладено Спільні протокольні рішенння, на підставі яких була погашена частина заборгованості за спожитий природний газ, яка відшкодовується державою. Вказаними угодами сторонами було змінено порядок та строки розрахунків за газ в цій частині, які були дотримані відповідачем. В іншій частині оплата за спожитий природний газ була здійснена з рахунку зі спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами), та на розмір і строки оплати за газ із даного рахунку відповідач не може впливати, тому відсутня його вина в простроченні оплати газу в цій частині, оскільки оплата здійснювалася відповідно до положень, визначених нормативно-правовими актами.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду, прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд не врахував, що сторони погодили в договорі, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, не змінює строків та умов розрахунків за договором;

- матеріалами справи підтверджено несвоєчасність розрахунків з боку відповідача за спожитий природний газ, а у підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків відсутнє будь-яке волевиявлення сторін спору на зміну строків та порядку розрахунків;

- суд фактично відхилив дійсне волевиявлення сторін та надав перевагу одній умові договору перед іншою;

- суд прийшов до безпідставного висновку, що відповідач не має змоги впливати на стан розрахунків за договором, оскільки ці розрахунки здійснюються тільки через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, та не взяв до уваги, що жодним нормативним актом відповідачу не заборонено здійснювати розрахунки із власного поточного рахунку; дія алгоритму не поширюється на відносини, повязані з остаточним розрахунком за природний газ;

- судом не зазначено жодного правового обгрунтування свого висновку щодо виключення застосування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України її положення застосовуються не залежно від вини боржника;

- суд порушив положення ст.236 ГПК України та не надав жодної оцінки доводам позивача (а.с.181 т.4).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2018 для розгляду справи №908/885/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач), суддів: Кощеєва І.М., Подобєд І.М.

Зазначеною колегією справу прийнято до свого провадження ухвалою від 12.11.2018 та призначено судове засідання на 17.12.2018. В судовому засіданні було оголошено перерву до 09.01.2019.

Повноважний представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, про що надав відзив від 22.11.2018 та пояснення від 02.01.2019 (а.с.201 т.4). Вказує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» ТОВ «Запоріжгаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу побутовим споживачам Запорізької області та в звязку з цим відносини у сфері газопостачання врегульовані нормами діючого законодавства, яких він дотримувався. Зокрема, повнівстю розрахувався за отриманий природний газ коштами, які перераховувалися на користь позивача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання у відповідності до ч. 1 п. 6.2. договору на суму 832810907,77 грн та іншу частину вартості природного газу на загальну суму 873286672,90 грн - за рахунок коштів державного бюджету в строки, встановлені нормами діючого законодавства, тому відсутні підстави для нарахування пені, річних та інфляційних втрат. Вказує, що відсутня його вина в частині сплати за природний газ в інші строки, ніж встановлено договором, оскільки він не може впливати на порядок і строки відшкодування пільг та субсидій за рахунок коштів державного бюджету, та на розмір і строки перерахування коштів із рахунку із спеціальним режимом використання, що здійснюється без його втручання відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - продавець та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» - покупець було укладено договір купівлі-продажу природного газу №16-411-Н від 28.10.2016 (надалі Договір) на наступних умовах:

- продавець зобовязується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору),

- природний газ, що передається за цим Договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (п. 1.2 Договору),

- продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 564300,000 тис.куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб.метрів): жовтень 2016 року - 57000,000; листопад 2016 року -70800,000; грудень 2016 року - 101300,000; січень 2017 року - 147000,000; лютий 2017 року - 99200,000; березень 2017 року - 89000,000; приймання-передача природного газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі (п. 2.1, 3.2 Договору),

- у пунктах 5.1-5.3 Договору сторони узгодили ціну природного газу та загальну вартість договору, яка складається із сум вартості місячних поставок природного газу,

- оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу (п. 6.1. Договору); остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (Офіційний вісник України, 2005р., №2, ст.88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно), що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 (Офіційний вісник України, 2005р., №2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк (п. 6.1. Договору).

- оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП (п. 6.2. Договору).

- за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (п. 6.3. Договору).

- у разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення. (п. 7.2 Договору).

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 жовтня 2016 року, і діє в частині продажу природного газу до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору) а.с. 25, т.1.

На виконання умов Договору купівлі-продажу природного газу №16-411-Н від 28.10.2016 позивач у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму ,67 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу, що підписані представниками продавця і покупця та скріплені печатками, від 31.10.2016 на суму 141 314 126,26 грн, від 30.11.2016 на суму 256 276 737,37 грн, від 31.12.2016 на суму - 360 845 489,11 грн, від 31.01.2017 на суму 373 606 974,55 грн, від 28.02.2017 на суму 334 955 291,80 грн та від 31.03.2017 на суму 239 098 961,58 грн (т.1, а.с. 31-36).

Як вбачається із розрахунку позивача та підтверджується відповідачем, оплата за отриманий газ була здійснена в повному обсязі наступним чином:

- частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, на суму 832 810 907,77 грн, а саме за жовтень 2016 року оплата була здійснена в період з 23.11.2016 до 24.01.2017, за листопад 2016 - з 24.01.2017 до 07.02.2017, за грудень 2016 з 07.02.2017 до 22.03.207, за січень 2017 з 22 03.2017 до 31.08.2017, за лютий 2017 з 31.08.2017 до 20.12.2017, за березень 2017 з 20.12.2017 до 02.03.2018;

- частково - за рахунок коштів Державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на загальну суму 873 286 672,90 грн ( а.с. 32-103, т.3), а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №369 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.01.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №370 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.01.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №371 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.01.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №692 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 03.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №693 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 03.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №694 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 03.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1207 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1208 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1209 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1210 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.02.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1763 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.03.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1764 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.03.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №1765 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.03.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачаня №1766 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.03.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №2361 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 20.04.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №2362 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 20.04.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №2363 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 20.04.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу №2364 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 20.04.2017.

Перерахування зазначених коштів на адресу позивача відбулося в період з 27.01.2017 по 02.03.2018, що підтверджується виписками банку з ГУДКУ у Запорізькій області по р/р 02853 та р/р 1132 (а.с.26-27 т.3).

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції вірно визначено загальну суму, сплачену відповідачем за отриманий природний газ, втім не вірно зазначено суми, які були сплачені з рахунку із спеціальним режимом використання та за рахунок коштів Державного бюджету.

Спільні протокольні рішення були укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Департаментом фінансів Запорізької облдержадміністрації, ТОВ «Запоріжгаз Збут» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України».

Відповідно до розділу 1 вище вказаних протокольних рішень, предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

У п. 2.5 розділу 2 протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків, а саме: Сторона 3 (ТОВ Запоріжгаз збут) перераховує Стороні останній (Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України») кошти за природний газ за 2016 рік (за 2017 рік) згідно з договором від 28.10.2016 №16-411-Н із записом у графі «призначення платежу» «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, за природний газ за 2016 рік (за 2017 рік), договір від 28.10.2016 №16-411-Н».

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з «Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію», затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

Посилаючись на те, що оплату за переданий газ відповідач здійснив з порушенням строків, встановлених договором, зокрема п. 6.1 договору позивач звернувся з цим позовом та просив стягнути з відповідача пеню в загальній сумі 44 057 482,64 грн, розраховуючи її наступним чином: за поставлений в жовтні 2016 року природний газ за період прострочення з 26.11.2016 по 29.11.2016; в листопаді 2016 року - за період прострочення з 27.12.2016 по 26.01.2017; в грудні 2016 року - за період з 26.01.2017 по 17.02.2017; в січні 2017 року - за період з 28.02.2017 по 30.08.2017; в лютому 2017 року - за період з 28.03.2017 по 29.11.2017; в березні 2017 року - за період з 26.04.2017 по 29.12.2017.

Також на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути 3% річних в сумі 11 104 449,43 грн та втрати від інфляції в сумі 33495891,21 грн за загальний період прострочення оплати з листопада 2016 по березень 2018.

Вказані санкції розраховані як на суми, що сплачені із рахунку зі спеціальним режимом використання відповідно до алгоритму розподілу коштів так і за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

Вказані вимоги і є предметом даного спору.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга безпідставна та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з наведених судом фактичних обставин між сторонами склалися відносини з постачання товару та відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини у сфері постачання природного газу регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема Законом України «Про ринок природного газу».

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 було затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

З 01.01.2018 вартість пільг компенсувалася згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобовязання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, повязаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Як було встановлено судом вище, за спірним договором передавався газ виключно для постачання побутовим споживачам. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» ТОВ «Запоріжгаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу побутовим споживачам Запорізької області.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних ріішень, підписаних всіма учасниками таких розрахунків.

У даному спорі між учасниками розрахунків, якими зокрема є позивач та відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано Спільні протокольні рішення, на підставі яких позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату в загальній сумі 873 286 672,90 грн.

Відтак, держава забезпечила відшкодування частини витрат позивача, повязаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, у відповідності до положень Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, підписання спільних протокольних рішень з організації взаєморозрахунків і виконання положень Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005, свідчить, що часткова оплата наданих послуг за договором підлягає погашенню, зокрема шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі цих рішень. Тому строки виконання грошових зобовязань, які виникли на підставі укладеного сторонами договору, в цій частині змінилися.

Порядок розрахунків за Спільними протокольними рішеннями було визначено розділом 3, а саме перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Для застосування санкцій у вигляді пені (п.7.2. договору) та нарахувань у вигляді 3% річних та інфляціних втрат необхідно, щоб відповідач здійнив оплату отриманих коштів поза межами порядку і строків, визначених Спільними протокольними рішеннями.

Судом першої інстанції встановлено та визнається сторонами, що відповідачем не було допущено порушень виконання Спільних протокольних рішеннь щодо порядку і строків перерахування наданих бюджетних коштів позивачу.

Таким чином, відсутнє прострочення оплати за природний газ в цій частині та вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляціних втрат щодо прострочення сплати суми 873 286 672,90 грн є безпідставними та правомірно відхилені судом першої інстанції.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Судом встановлено, що інша частина вартості поставленого газу в сумі 832 810 907,77 грн була оплачена відповідачем шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015.

Згідно з п. 6 ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки зі спеціальним режимом використання визначаються Кабінетом Міністрів України, та визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792, а Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 (в редакції, на час спірних правовідносин) було затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, відповідно до якого цей алгоритм встановлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4, 6 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій населення та ТКЕ населення, згідно з положеннями цього Алгоритму; споживачі, які відносяться до категорій населення та ТКЕ населення оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

На виконання вказаних приписів відповідачем було відкрито в ВАТ Державний ощадний банк України поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення №2041. Вказані кошти розподілялися банком відповідно до визначеного алгоритму без участі відповідача.

Отже, у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за природний газ, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги з транспортування лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу. Таким чином, відповідач може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача, тобто державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

За приписами статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочення виконання зобов'язання.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем, перерахування коштів із рахунку із спеціальним режимом використання здійснювалося шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів, який встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015, тобто відповідач не порушував вимоги чинного законодавства в цій частині, а зобовязання повинно виконуватися у строк, встановлений договором або законом.

За наведених обставин справи та положень чинного законодаства апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання.

Аналогічні правові позиції викладені у Постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №904/2743/16, від 02.08.2018 у справі №922/3873/17, від 14.08.2018 у справі № 924/1090/17, від 14.03.2018 у справі №910/9806/16, від 28.11.2018 у справі №925/370/18.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом умов договору про те, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, не змінює строків та умов розрахунків за договором та у підписаних спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків відсутнє будь-яке волевиявлення сторін спору на зміну строків та порядку розрахунків, а суд відхилив дійсне волевиявлення сторін договору, спростовуються вище наведеними положеннями спеціального законодавства, норми якого є імперативними та підлягають обовязковому застосуванню, позивач як і відповідач підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, тому їх умови є обов'язковими для виконання всіма сторонами, та ними змінені умови, порядок і строки розрахунків.

Суд також відхиляє посилання позивача на положення п. 6.3. договору, відповідно до якого за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця, оскільки законодавчо не передбачено можливості повернення з рахунку із спеціальним режимом використання коштів, сплачених із свого поточного рахунку на погашення заборгованості, за рахунок подальших оплат побутових споживачів; кошти, які надходять на рахунок із спеціальним режимом використання автоматично перераховуються згідно із встановленим нормативом; зарахування коштів від побутових споживачів за спожитий ними природний газ на інші поточні рахунки заборонено законодавством.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Відтак, підстави для скасування або зміни цього рішення, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі №908/885/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.10.2018 у справі №908/885/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покласти на апелянта - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 січня 2019 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв