ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/513/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Погребняк В.Я., Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І., Діброви Г.І.

від 13.08.2018

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 27 від 05.03.2009, укладеним між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис").

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2009 між Національним банком України, як кредитором, та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"), як позичальником, був укладений кредитний договір № 19, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 5 000 000 000,00 грн з 03.03.2009 по 03.03.2010.

В подальшому сторонами змінювались умови договору шляхом укладання додаткових угод.

05.03.2009 між Національним банком України, як іпотекодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", як іпотекодавцем, в забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладено іпотечний договір № 27, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов?язання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку належне відповідачу нерухоме майно.

Оскільки Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" має заборгованість за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, позивач із посиланням в тому числі на приписи статтей 33, 35 Закону України "Про іпотеку" та умови іпотечного договору № 27 від 05.03.2009 просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції

Господарський суд Миколаївської області ухвалою від 27.06.2018 прийняв позовну заяву Національного банку України до розгляду та відкрив провадження у справі.

Призначив підготовче засідання у справі на 26.07.2018 о 10.30 год. у приміщенні Господарського суду Миколаївської області за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22 (будинок Миколаївської обласної ради, 9 поверх).

На стадії підготовчого засідання по справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулось із клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, у тому числі № 27 від 05.03.2009, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", який є підставою позову у даній справі.

Господарський суд Миколаївської області ухвалою від 26.07.2018 відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про зупинення провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2018 та прийняти нове рішення про зупинення провадження у справі № 915/513/18 до вирішення справи № 910/7913/18.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 915/513/18 апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватофис".

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2018 по справі № 915/513/18 продовжено строк підготовчого провадження до 27.09.2018 та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 20.09.2018. Зі змісту зазначеної ухвали не вбачається, що судом взагалі розглядалось клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої справи та приймалось рішення про відмову в його задоволенні.

Ухвала суду першої інстанції від 26.07.2018 не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, у зв?язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 915/513/18 про повернення апеляційної скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі від 26.07.2018, зроблений виключно на підставі перевірки ксерокопій частини матеріалів справи № 915/513/18. Матеріали справи № 915/513/18 судом апеляційної інстанції не витребовувались та не досліджувались. У той же час Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" було присутнє у судовому засіданні 26.07.2018, у якому судом першої інстанції розглянуто по суті клопотання про зупинення провадження у справі та у його задоволенні відмовлено. Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначив у оскаржуваній ухвалі про повернення апеляційної скарги висновки, що не перевірені матеріалами справи, тобто такі що не відповідають фактичним обставинам справи. Та обставина, що суд першої інстанції не направив до суду апеляційної інстанції ухвали, яку проголосив в судовому засіданні не є перешкодою для реалізації стороною права на апеляційне оскарження.

Учасники справи не скористалися правом подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, що в силу частини третьої статті 295 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

Суд вважає обґрунтованими аргументи відповідача про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з положеннями підпункту 17.10 пункту 17 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17-21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали.

З метою забезпечення судового захисту, судом касаційної інстанції були витребувані матеріали справи № 915/513/18 з Господарського суду Миколаївської області для здійснення касаційного перегляду у справі за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", які надійшли до суду касаційної інстанції 14.01.2019.

Як вбачається з матеріалів справи 23.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулось із клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/7913/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" до Національного банку України про розірвання іпотечних договорів, у тому числі № 27 від 05.03.2009, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", який є підставою позову у даній справі, 26.07.2018 відповідачем подано доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі (том 2 а.с. 42-43, 70-71).

Національний банк України подав заперечення проти клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про зупинення провадження у справі (том 2 а.с.86-88).

Господарський суд Миколаївської області ухвалою від 26.07.2018, яка занесена до протоколу судового засідання від 26.07.2018 у справі № 915/513/18 ( том 2 а.с. 110-111) відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" про зупинення провадження у справі.

За приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Згідно із частиною другою статті 254 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Разом з тим, висновки суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на підставі пункту 4 частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України, зроблені за наслідками перевірки ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2018 по справі № 915/513/18 про продовження строку підготовчого провадження до 27.09.2018 та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 20.09.2018, яка відповідачем не оскаржувалась.

У той же час, ухвала суду апеляційної інстанції від 13.08.2018 про повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2018 у справі № 915/513/18 не містить висновків щодо можливості апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову в зупиненні провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки судом апеляційної інстанції питання щодо можливості апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2018 у справі № 915/513/18 про відмову в зупиненні провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" не вирішувалось, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та передачі справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 310 зазначеного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Судові витрати

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" задовольнити.

2. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 915/513/18 скасувати.

3. Справу № 915/513/18 передати до Південно-західного апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді В. Погребняк

В. Студенець