ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р. Справа№ 910/11212/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 22.10.2018 (повний текст ухвали складено 23.10.2018)

у справі №910/11212/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський

банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку»)

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального

округу Чигрін Андрія Олеговича

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3

2) ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування рішень, і зобов'язання

вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду міста Києва закрито провадження у справі №910/11212/18 за позовом ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрія Олеговича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішень, і зобов'язання вчинити дії. Судом роз'яснено ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», що даний спір віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню. Апелянт не погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідач (нотаріус) не є суб'єктом, який порушив права позивача у цивільних або господарських правовідносинах, натомість предметом спору є те, чи діяв відповідач (нотаріус) як державний реєстратор, тобто як суб'єкт владних повноважень, під час вчинення записів про припинення іпотеки і про припинення обтяження, у межах та у спосіб, встановлений законом. На переконання апелянта, предметом позову є вчинення реєстраційних дій щодо відновлення відомостей про іпотекодержателя та особу обтяжувача, відповідно характер спірних правовідносин пов'язаний з реалізацією позивачем майнових прав та з урахуванням суб'єктного складу підлягає розгляду за правилами господарського судочинства України. За твердженнями апелянта, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право, в межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на квартиру, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 17.01.2019 з'явився представник позивача, представники відповідача та третіх осіб 1 та 2 не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрія Олеговича, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про:

- визнання протиправним та скасування запису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна Андрія Олеговича, індексний номер рішення: 23406371 від 05.08.2015 09:30:24 щодо припинення іпотеки;

- визнання протиправним та скасування запису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна Андрія Олеговича, індексний номер рішення: 23406754 від 05.08.2015 09:39:14 щодо припинення обтяження;

- зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна Андрія Олеговича або іншого нотаріуса (державного реєстратора) поновити державну реєстрацію обтяження речового права на підставі Договору іпотеки №ZXR019521.124356.004 від 29.04.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 3400, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», номер запису про іпотеку 846583, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державного реєстру Іпотек 2075821 від 29.04.2013 21:54:02 та номер запису про обтяження: 846609, індексний номер Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстру Іпотек: 2075877 від 29.04.2013 22:14:03 відносно нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальна площа 125,2 кв.м, житлова площа 82,4 кв.м та земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, накладеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., з моменту його вилучення.

В обґрунтування своїх вимог зазначило, що у забезпечення виконання зобов'язань позивальника (ОСОБА_3, третьої особи-1) за Кредитним договором від 29.04.2013, між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки, посвідчений 29 квітня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. за реєстровим № 3399 (далі - Договір іпотеки), предмет іпотеки - нерухоме майно (житловий будинок і земельна ділянка) належне третій особі-1 на праві власності. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріальну округу - Чигріним А.О. було внесено відповідні записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотек та про реєстрацію обтяження згідно Договору іпотеки.

Проте, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб процедури ліквідації банку (позивача), останнім було виявлено, що ще 05.08.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. було внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за Договором іпотеки, а саме - внесено записи про припинення іпотеки і про припинення обтяження. Підставою для внесення вказаних записів стало те, що ОСОБА_3 відчужила нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Договором іпотеки, ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу 05.08.2015.

За твердженнями позивача, жодних письмових повідомлень про погашення заборгованості за Кредитним договором та про припинення Договору іпотеки, як того вимагає ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у позивача (у банку) не підписувала, печаткою банку не завіряла і нотаріусу не направляла (не надавала), а заборгованість за кредитним договором, у забезпечення виконання якого укладався Договір іпотеки, не погашено.

Позивач вважав, що оскільки він, як обтяжувач, не звертався з заявою про припинення обтяження на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці за Договором іпотеки, і жодних письмових повідомлень від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. щодо зняття заборони на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці, не отримував, то нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що призвело до внесення незаконних та неправомірних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши предмет позову в сукупності з обґрунтуванням заявлених вимог, а також суб'єктний склад сторін, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вище згадувалось, у даній справі позивач обґрунтував заявлені вимоги порушенням нотаріусом, при здійсненні ним повноважень державного реєстратора, норм Законів України «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, що призвело до неправомірного припинення іпотеки та зняття нотаріусом накладеної на підставі Договору іпотеки заборони, що в свою чергу дозволило його відчуження шляхом укладення між третіми особами 1 та 2 цивільно-правового договору.

Тобто, позивач не обґрунтував свого права власності на спірне майно, і спір про право власності на предмет іпотеки між сторонами даного спору відсутній. Позивач не порушив перед судом питання про визнання за ним будь-якого іншого права на предмет іпотеки.

При цьому, відповідач (нотаріус) у даному випадку не є суб'єктом, який порушив права позивача у цивільних або господарських правовідносинах, а предметом спору є те, чи діяв відповідач (нотаріус) як державний реєстратор, тобто як суб'єкт владних повноважень, під час вчинення записів про припинення іпотеки і про припинення обтяження, у межах та у спосіб, встановлений законом.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що даний спір є публічно-правовим, а отже відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція про помилковість віднесення такого роду спору до юрисдикції господарських судів, а спір такого роду є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 619/2019/17.

Оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доводи апелянта з приводу порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст. ст. 255, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/11212/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/11212/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук