ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м. Дніпро Справа № 904/7529/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 р.

( суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 12.11.2018 р. )

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства

"Південний гірничо-збагачувальний комбінат",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 178 863,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами у розмірі 126 197,76 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 52 665,24 грн., а всього 178 863,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що у січні 2017 року за накладними №№ 00097-6, 00096-8, 15098, 15099, 15094, 15095, 15093, 15096, 15097, 15090, 15089, 15091, 15088, 15092, 15087, 15086, 15085 ( а. с. 55-71 том 1 ) залізницею було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача ПАТ "ПІВДГЗК". На шляху прямування на підставі наказів № 160 від 17.01.2017, №186 від 19.01.2017 дані вагони було затримано через зайнятість колій станції призначення Кривий Piг у зв'язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під'їзну колію. За цим фактом станцією затримки Мусіївка у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, п. 9 Правил зберігання вантажів, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 16 від 17.01.2017, №17 від 19.01.2017, акти загальної форми ГУ-23 № 16 від 17.01.2017, №18 від 19.01.2017. За весь час затримки вагонів на станції підходу Мусіївка з вини вантажовласника було нарахована плата за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями ф. ГУ-46 №№ 03029131, 09029180, 15019087, 11029192, 28019109, 01029121, 02029128, 09029178, 19029220, 30019116 та накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 № 23019023.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 р. позов задоволено повністю - стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 126 197 грн. 76 коп., збір за зберігання вантажу у розмірі 52 665 грн. 24 коп., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 682 грн. 94 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018р. у справі № 904/7529/17 та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 104, 107, 651 ЦК України, п.п. 2, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами та контейнерами, ст. ст. 119, 121 Статуту залізниць України, ст. 2, 7, 236 ГПК України, рішення винесено без повного та всебічного дослідження доказів, що наявні в матеріалах справи.

При цьому Скаржник зазначає, що причини затримки вагонів, викладені Позивачем у актах загальної форми ГУ-23 не відповідають дійсності і документально не підтверджені, але господарський суд Дніпропетровської області не врахував вказані обставини і дійшов помилкового висновку про наявність вини Відповідача у зайнятості колій на станції призначення. Відповідач звертав увагу господарського суду Дніпропетровської області на той факт, що Позивач постійно, без належних на те правових підстав, порушує процес відправки до станцій призначення вагонів, які пройшли обробку, що в свою чергу призводить до накопичення цих вагонів на коліях і, як наслідок, відбувається неправомірне затримання вагонів на станціях підходах.

Водночас, на думку Скаржника, твердження Залізниці, що причиною затримки вагонів, є занятість колій призначення по ст. Кривий Ріг вагонами ПАТ «ПІВДГЗК» не підтверджене ані матеріалами справи, ані висновком експертизи та не відповідає дійсним обставинам справи.

Крім того, господарським судом Дніпропетровської області при винесені оскаржуваного рішення не надано юридичної оцінки та аналізу Висновку експертів та не вмотивовано причин його відхилення.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 р. у справі № 904/7529/17, а рішення залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень, Позивач посилається на те, що плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу було нараховано на підставі ст. ст. 46, 119, 125 Статуту залізниць України, п. п. 3, 4, 6, 8, 12 P. II Правил користування вагонами та контейнерами, п. 3 Правил складання актів, п. п. 8, 9 Правил зберігання вантажів, нормами Тарифного керівництва № 1, відповідно до умов Договору, на підставі актів про затримку, актів загальної форми станцій затримки, які є підставою для матеріальної відповідальності, актів загальної форми станції призначення, які в сукупності з іншими документальними доказами доводять вину відповідача в затримці вагонів на підходах, згідно наказів про затримку, з урахуванням витягів з Книг повідомлень ф. ГУ-2.

За твердженням Позивача, він навів беззаперечні доводи, надав необхідні належні докази в обґрунтування своєї правової позиції, які свідчать про достатність фактичних та правових підстав для видачі наказів про затримку, нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Позиція незгоди Відповідача з нарахованою сумою є такою, що не має під собою підґрунтя. Доводи, які Відповідач наводить у відзиві на позовну заяву, спростовуються фактичними обставинами справи та відповідними документальними доказами. На даний момент судова практика з розгляду даної категорії справ є такою, що вказує на правомірність дій залізниці під час затримки вагонів на підходах до колій станції призначення та наявність правових підстав для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу ( постанови ВС 904/12334/17 від 20.02.2018р., 904/7359/17 від 10.07.2018р., 904/6606/17 від 01.08.2018р., 904/6067/17 від 20.08.2018р., 904/7528/17від 04.09.2018р., 904/6776/17 від 12.09.2018 р. ).

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 904/7529/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 р. Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.01.2019 р.

Скаржник не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності вказаного представника сторони.

У судовому засіданні 17.01.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.11.2013 р. між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" ( Залізниця ) та Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ( Власник колії ), укладений договір № ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, відповідно до п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці стрілкою № 2/4 в парній горловині станції.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межа підїзної колії є знак "Межа підїзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відставні 4779 метрів від стрілки примикання.

Відповідно до п. 5 договору передача (здача) вагонів для підїзної колії здійснюється: порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.; маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу 5,0 год.; маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу 4,5 год.; передача розбірних поїздів за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на підїзну колію передаються старшим, прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форму ГУ-2.

Згідно п. 6 договору вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

П. 8 договору встановлено, що про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному звязку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 год. До фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 ().

Відповідно до п. 15 договору Власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за подачу, забирання вагонів згідно таблиці 1, таблиці 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг ( тарифне керівництво № 1 ); за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів; інші збитки і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плата вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України по передоплаті через ЄТехПД з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Власник колії відшкодовує залізниці витрати на утримання смуги відведення в розмірі 6 900 грн. на рік без ПДВ.

Списання здійснюється розрахунковим підрозділом залізниці з особового рахунку власника колії. За наступний рік збір стягується одноразово у першій декаді січня.

При зміні розміру витрат на утримання смуги відведення залізниця письмово повідомляє власника колії із зазначенням суми, дати введення її у дію та проводить через розрахунковий підрозділ.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

П. 16 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до ст. 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з підїзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Цей договір укладається терміном на 5 років з 11.12.2013 р. до 10.12.2018 р. включно (п. 20 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 18.08.2014).

Місцевим господарським судом також встановлено, що в січні 2017 року залізницею за накладними № № 00097-6, 00096-8, 15098, 15099, 15094, 15095, 15093, 15096, 15097, 15090, 15089, 15091, 15088, 15092, 15087, 15086, 15085 (а.с. 55-71 том 1) було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача ПАТ "ПІВДГЗК".

Однак, на шляху прямування дані вагони були затримані, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "Південний ГЗК" на свою підїзну колію по причині скупчення вагонів на станції Кривий Ріг і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, на станції Кривий Ріг ( за наказом №160 від 17.01.2017 р. та за наказом № 186 від 19.01.2017 р.

Про затримку вагонів відповідачу були вручені повідомлення про затримку вагонів: за наказом № 160 повідомлення отримане відповідачем 17.01.2017 о 01:15 год. (а.с.52, т.1); за наказом № 186 повідомлення отримане відповідачем 19.01.2017 о 14:50 год. (а.с.49).

За фактом затримки вагонів на станції Кривий Ріг в порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: № 16 від 17.01.2017 (а.с. 51, т.1), № 17 від 19.01.2017 (а.с. 48, т.1); акти загальної форми ф. ГУ-23: № 16 від 17.01.2017 (а.с. 53, т.1), № 18 від 19.01.2017 (а.с. 50, т.1).

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а №16 від 17.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом № 2138 16.01.2017 о 14 год. 00 хв. відправлені поїздом №2138 20.01.2017 о 00 год. 05 хв.

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а №17 від 19.01.2017, затримані вагони, що прибули поїздом № 2138 - 16.01.2017 р. о 14 год. 00 хв. відправлені поїздом № 2138 - 20.01.2017 р. о 00 год. 05 хв.

За відомостями ф. ГУ-46 № № 03029131, 09029180, 25019087, 11029192, 28019109, 01029121, 02029128, 09029178, 19029220, 30019116 ( а. с. 28-45, т. 1) та накопичувальній картці ф. ФДУ-92 №23019023 ( а. с. 46, т.1 ), було нараховано за час затримки вагонів з вини Вантажовласника плату за користування спірними вагонами у розмірі 126 197,76 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 52 665,24 грн.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки працівниками Відповідача було підписано з зауваженнями: згідно відомості № 03029131 Відповідач із сумою нарахувань погодився частково, в розмірі 10 060,60 грн., згідно відомості № 09029180 - в розмірі 31 407,57 грн., згідно відомості № 25019087 - в розмірі 2 122,20 грн., згідно відомості № 11029192 в сумі 116 269,30 грн., згідно відомості № 28019109 - в розмірі 48 344,90 грн., згідно відомості № 01029121 - в розмірі 79 672,78 грн., згідно відомості № 02029128 - в розмірі 144 715,98 грн., згідно відомості № 09029178 - в розмірі 101 371,97 грн., згідно відомості № 30019116 - в розмірі 29 209,19 грн., в інших відомостях та накопичувальній картці ПАТ "Південний ГЗК" зазначив, що у виплаті відмовляє, оскільки колії приймання були вільні, готові прийняти вагони.

Вимоги ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення з ПАТ "Південний ГЗК" плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 178 863,00 грн. є предметом спору по цій справі.

В ході розгляду справи судом першої інстанції призначалися дві судові експертизи, проведення яких було доручено:

1. Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз - на розгляд експерту поставлені наступні питання:

- Яка причина того, що вагони за наказами № 272 від 31.01.2017 та №283 від 01.02.20417 не були доставлені на станцію призначення - Кривий Ріг і чи пов'язаний цей факт з порушенням позивачем вимог ЄТП щодо нормативу обробки вагонів на ст. Кривий Ріг?;

- Чи впливало на пропускну спроможність станції Кривий Ріг використання залізницею приймально-відправних колій (відповідно до Розділу 1 ЄТП "Характеристика колій станції Кривий Ріг") під інші технологічні операції (накопичення, пропуск пасажирських і вантажних поїздів і т.п.)?;

- Чи мала залізниця технічну можливість доставити ці вагони до станції призначення вчасно?

- Чи мала залізниця технічну можливість доставити спірні вагони до станції призначення в проміжках часу між наказами №160 віл 16.01.2017 та №189 від 19.01.2017?.

- Як здійснювати розрахунок загального часу затримки спірних вагонів при нарахуванні плати за користування вагонами у разі затримки одних і тих самих вагонів за декількома актами загальної форми ГУ - 23, а саме на станції підходу та на станції призначення?

- Чи правомірно об'єднувати час затримки цих же вагонів на станції призначення Кривий Ріг чи іншими актами загальної форми ГУ - 23?;

- Чи вірно розрахована плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу? Якщо ні, то яка правильна сума?

2.Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. професора ОСОБА_1 - на розгляд експерту поставлені наступні питання:

- Яке значення (об'єктивний зміст) має словосполучення "підхід до станції", яке вживається в абзаці першому пункту 16.10. Правил технічної експлуатації залізниць України; пункті 9, абзаци перший та четвертий пункту 10 Правил користування вагонами і контейнерами; абзаці другому пункту 1 ст. 19 Статуту залізниць України?

- Виходячи з визначення словосполучення "підхід до станції", з'ясувати, чи міститься в документі "Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг РФ "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"", зокрема у підрозділі 1.1. "Технічна характеристика станції примикання", інформація про те, що станція Мусіївка є станцією підходу до станції Кривий Ріг?

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз проведено залізнично-транспортна експертиза та надано до суду висновок судового експерта № 4956 від 30.03.2018 за наступними відповідями:

1.За наданими на дослідження матеріалами встановити причину того, що вагони за наказами № 272 від 31.01.2017 та №283 від 01.02.20417 не були доставлені на станцію призначення - Кривий Ріг і чи пов'язаний цей факт з порушенням позивачем вимог ЄТП щодо нормативу обробки вагонів на ст. Кривий Ріг не є можливим.

2. Використання залізницею приймально-відправних колій (відповідно до Розділу І ЄТП "Характеристика колій станції Кривий Ріг") під інші технологічні операції (накопичення, пасажирських і вантажних поїздів і тп.), мало вплив на пропуску спроможність станції Кривий Ріг.

3. Залізниця мала технічну можливість доставити ці вагони до станції призначення вчасно, за умов забезпечення роботи станції Кривий Ріг і під'їзних колій, що примикають до неї відповідної вимог нормативних документів, договорів і інструкцій, які діють на залізничному транспорті України.

5. Розрахунок загального часу затримки спірних вагонів при нарахуванні плати за користування вагонами у разі затримки одних і тих самих вагонів на одній станції підходу за декількома актами загальної форми ГУ-23, а саме на станції підходу та на станції призначення здійснюється згідно Правил користування вагонами і контейнерами.

6. Невідповідності дій посадових осіб залізниці при розрахунку часу затримки спірних вагонів при нарахуванні плати за користування вагонами у разі затримки одних і тих самих вагонів за декількома актами загальної форми ГУ-23 за наданими на дослідження матеріалами немає.

7. Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за наданими на дослідження матеріалами розраховані арифметично правильно.

4. Залізниця мала технічну можливість доставити спірні вагони до станції призначення в проміжках часу між наказами №160 від 16.01.2017 та №186 від 19.01.2017.

Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. професора ОСОБА_1 надано висновок судового №9888 судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення від 31.07.2018, згідно з яким:

1. Словосполучення "підхід до станції" (та/або головне слово "підхід"), яке міститься в абзаці першому пункту 16.10 Правил технічної експлуатації залізниць України; пункті 9, абзацах першому та четвертому пункту 10 Правил користування вагонами і контейнерами,

- вжите як спеціальний залізничний термін, котрий означає напрямок і розташування в плані та в профілі частини залізничної лінії, яка безпосередньо прилягає до станції і визначає напрямок та умови руху перед станцією для поїздів, котрі прибувають на неї й вирушають на лінію.

У тексті ст. 19 Статуту залізниць України словосполучення "підхід до станції" (та/або його компоненти) - відсутнє.

2. У документі "Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці", зокрема у тексті підрозділу "1.1. Технічна характеристика станції примикання",

- будь-яка інформація про станцію Мусіївка, зокрема про те, що зазначена станція є станцією підходу до станції Кривий Ріг, - відсутня.

Стосовно даного висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення, місцевий господарський суд погодився, що словосполучення "підхід до станції" вжито як спеціальний залізничний термін, котрий означає напрямок і розташування в плані та в профілі частини залізничної лінії, яка безпосередньо прилягає до станції і визначає напрямок та умови руху перед станцією, котрі прибувають на неї й вирушають на лінію. Разом з цим, відносно другого питання експерт зазначає, що в документі "Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці", зокрема у текстах підрозділу "1.1. Технічна характеристика станції примикання", будь-яка інформація про станцію Мусіївка, зокрема по те, що зазначена станція є станцією підходу до станції Кривий Ріг, - відсутня.

Однак, як вірно зазначив господарський суд єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці не може містити в собі назви абсолютно всіх станцій Придніпровської залізниці, він містить назви лише тих, які безпосередньо стосуються технології роботи станції, або тих, які примикають до станції призначення. Застосування норм Правил технічної експлуатації залізниць України, які регламентують приймання й відправлення поїздів на перегін із затяжним спуском, при визначенні плати за користування вагонами і контейнерами у разі їх затримки на будь-якій станції з причин, які залежать від вантажовласника, є некоректним, і не звільняє вантажовласника від відповідальності, передбаченої Статутом залізниць України і Правилами перевезень вантажів.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновки місцевого господарського суду про правомірне нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 126 197,76 грн. та збору за зберігання вантажу в сумі 52 665,24 грн., з урахуванням своєчасного повідомлення Відповідача про готовність Залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів Відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення. Визнавши законним одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, суд врахував правовий висновок Верховного Суду у складі суддів обєднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 р. у справі № 904/7360/17.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень відповідно до ст. 908 ЦК України, ст. 307 ГК України, встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями абз. 1 ст. 42 Статуту залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Ст. 46 Статуту передбачено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Також, ст. 71 Статуту визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній підїзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно ч.ч.1, 2 та 7-9 ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами субєктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків, зазначених розмірів плати. Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами. У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

П. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо) ". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва №1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобовязана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обовязки, передбачені Статутом, зокрема, обовязок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обовязки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо) ( п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. ).

Відповідно до абз. 3 п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

За приписами п. 3 розділу ІІ Правил користування облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Памяток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П. 4 розділу ІІ Правил користування передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди предявлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобовязаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Правил користування час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п. 8 розділу ІІІ Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п. 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у " Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

П. 10 розділу ІІІ Правил користування встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим звязком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил користування загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Згідно п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Таким чином, як слушно зазначив суд першої інстанції - станцією призначення були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу за наказами № №160, 186, відповідно до Тарифного керівництва №1, нараховано плату за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями форми ф. ГУ-46 №№ 03029131, 09029180, 25019087, 11029192, 28019109, 01029121, 02029128, 09029178, 19029220, 30019116 та накопичувальною карткою ф. ФД№-92 №23019023.

Також з матеріалів справи вбачається, що накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення були видані через наявність на коліях станції призначення своєчасно неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. Залізниця своєчасно повідомила ПАТ "Південний ГЗК" про свою готовність передати вагони на підїзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника; відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження.

В силу ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідач не було надано суду першої інстанції жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів на станціях підходу та викладених у відомостях форми ГУ-46 та накопичувальних картках зауважень, які не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування. Письмові зауваження представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати за користування вагонами та накопичувальної картки, не свідчать самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих зауваженнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Так, факти скупчення вагонів через несвоєчасне забирання відповідачем з колій станції призначення на свою підїзну колію вантажів, які прибули на його адресу, підтверджується вказаними вище актами загальної форми ГУ-23 та є порушенням вимог п. 33 Правил видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту, якими визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

У відповідності з п.6 укладеного між сторонами у справі договору "Про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Південний ГЗК", вагони для підїзної колії подаються локомотивом Залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Власника колії. Здавання вагонів проводиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Відповідно до п. п. 3, 5 Інструкції "Про порядок обслуговування і організації руху на підїзному шляху ВАТ "Південний ГЗК", узгодженої сторонами у справі, перегін Кривий Ріг - Допоміжна - одноколійний, обладнаний релейним напівавтоматичним блокуванням. Планування та організація роботи по обміну вагонопотоками між станціями Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється маневровими диспетчерами станції Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього транспорту УЖДТ ПГЗК по прямому міжстанційному звязку або телефонному звязку.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації - нормативним відомчім документом Укрзалізниці, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за №50/1854, в пункті 16.3. яких зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно-розпорядчий акт (ТРА) - нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки.

Додатком № 3 до ТРА є Інструкція "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці", згідно пунктів 1- 4 якої ДСП ст. Кривий Ріг запитує сусідню станцію про відправлення поїзда по телефону, ДСП станції Допоміжна натискає кнопку "дача згоди", загоряється зелена лампочка "отримання згоди" і після цього ДСП станції Кривий Ріг натискає поїзну кнопку початку маршруту і здійснюється рух поїзда на ст. Допоміжна.

Відповідно до п. 8 договору "Про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Південний ГЗК" про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному звязку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг. Повідомлення передається не пізніше ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним звязком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою підїзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на підїзну колію вантажовласника, відповідач не надав.

Скаржник, заперечуючи проти позову, посилається в апеляційній скарзі, що затримка вагонів відбулася з вини Залізниці, оскільки Відповідач надав суду довідки про наявність вільних колій на станції Допоміжна на момент видачі наказів № № 160, 186 (а.с.154, 155) на підтвердження можливості прийняти спірні вагони зі станції Кривий Ріг.

Проте, як вірно зазначено місцевим господарським судом Відповідачем не надано суду доказів щодо підтвердження факту прийняття ним заходів по реагуванню на повідомлення Позивача про подавання вагонів, у тому числі доказів повідомлення Позивача про готовність вагонів до забирання, виконання ним вимог Інструкції "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці".

Решті доводів Відповідача про те, що затримка вагонів відбулася з вини залізниці, також була надана відповідна оцінка, відповідно до якої господасрьким суд вважає їх безпідставними, оскільки зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Південний ГЗК", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. При цьому, підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та звязків України від 30.08.2005 за №5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів ПАТ "Південний ГЗК").

Крім того, наявність вільних підїзних колій, з урахуванням відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження вживання ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних підїзних колій.

Викладеним спростовується твердження Скаржника про готовність останього прийняти спірні вагони на свою підїзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права ( ч. 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ).

При розгляді цієї справи судом врахований правовий висновок, зазначений в постанові Верховного суду у складі суддів обєднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17, щодо законності одночасного стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки вони є різними видами платежів, порядок визначення та нарахування яких регулюється різними нормативними актами, а саме Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Правилами зберігання вантажів.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 р. у справі № 904/7529/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.01.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд