РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019Справа № 910/13690/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Бородині В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

1) ОСОБА_2,

2) ОСОБА_3

про ліквідацію юридичної особи

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Косінов С.А.;

від третьої особи-1: ОСОБА_1;

від третьої особи-2: не з'явився;

вільний слухач: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Завод «Маяк» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» (далі - відповідач) про зобов'язання засновників здійснити ліквідацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» у встановленому законом порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем норм законодавства щодо обов'язку формування статутного капіталу протягом одного року з моменту державної реєстрації товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» залишено без руху. Встановлено Публічному акціонерному товариству «Завод «Маяк» строк протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду оригінал платіжного доручення № 256 від 05.10.2018 про сплату судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. засвідченого підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку та яке містить підпис відповідальної особи платника, відбиток печатки платника, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи та письмові пояснення щодо обраного позивачем способу захисту (чи передбачений такий спосіб захисту законом), із наведенням правового обгрунтування змісту позовних вимог та посиланням на відповідні нормативно-правові акти.

02.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.12.2018. Зокрема залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

05.12.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що статутний капітал ТОВ «Маяк-Інтер'єр» повністю сформований та складає 873 061,00 грн., що підтверджується копіями фінансових звітів за 2012 рік, 2015 та за 2017 рік, а тому твердження позивача стосовно того, що статутний капітал не сформований є безпідставними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/13690/18 призначено на 10.01.2019.

09.01.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Також, 09.01.2019 представник відповідача подав заяву про зупинення провадження у справі, в якій просить суд зупинити провадження у справі № 910/13690/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17556/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" до Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" про визнання права власності на нежитлове приміщення.

У даному судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву про зупинення провадження у справі.

Представник третьої особи-1 не заперечив проти задоволення поданої відповідачем заяви.

Розглянувши заяву відповідача про зупинення провадження у справі, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Як зазначає відповідач, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/17556/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" до Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк", в якому просить суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" право власності на нежитлове приміщення цеху №6, корпусу № 2, загальною площею - 1027,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 8.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2018 (суддя Гулевець О.В.) відкрито провадження у справі № 910/17556/18, призначено підготовче засідання у справі на 31.01.2019.

Проте, у даному випадку судом не встановлено неможливості самостійно встановити обставини, що входять до предмету доказування у даній справі, зокрема щодо формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" та внесків до нього, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/17556/18, відтак, суд відмовляє у задоволенні поданої заяви.

Також, у даному судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи-1 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представники позивача та третьої особи-2 у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою про відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що представники позивача та третьої особи-2 були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача та третьої особи-2 не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.01.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2003 відбулися зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", оформлені протоколом № 1, на яких вирішено, зокрема, створити Товариство з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр"; затвердити установчий договір про створення та діяльність товариства та затвердити статут ТОВ "Маяк-Інтер'єр"; сформувати статутний фонд ТОВ "Маяк-Інтер'єр" за рахунок грошових та матеріальних цінностей, майна та інтелектуальної власності учасників. Розмір статутного фонду, його формування, розподіл часток в ньому визначається в установчому договорі товариства.

Відповідно до установчого договору про створення та діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", зареєстрований Оболонською районною державною адміністрацією м. Києва, реєстраційний № 11266 від 20.06.2003, учасниками Товариства є: Відкрите акціонерне товариства "Завод "Маяк", яке перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк" частка якого становить 51 % статутного капіталу товариства та Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум», частка якого становить 49 % статутного капіталу товариства.

Як зазначає позивач, відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" внесок Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" мав становити 445 250, 00 грн., зокрема на підтвердження наміру формування статутного капіталу сторонами було підписано акт прийому-передачі в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" приміщення цеху № 6 корпусу № 2 розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. Степана Бандери, буд. 8, вартістю 445 250, 00 грн., але, як зазначає позивач передача вказаного вище приміщення не була завершена, оскільки не здійснена державна реєстрація передачі права власності на вказане приміщення.

Отже, обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" було порушено вимоги діючого на момент створення товариства законодавства щодо обов'язку формування статутного капіталу протягом 1 року з моменту державної реєстрації товариства, що на думку позивача є підставою для ліквідації юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» шляхом зобов'язання засновників здійснити ліквідацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» у встановленому законом порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст. 113 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа (ч. 1 ст. 114 Цивільного кодексу Украни (в редакції чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»).

Закон України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр») визначає поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі установчого договору і статуту, повне і командитне товариство - установчого договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Товариство набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»).

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр») передбачено, що вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Частина 2 ст. 115 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр») визначає, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. У випадках, передбачених установчими документами, учасники, які не повністю внесли вклади, відповідають за зобов'язаннями товариства також у межах невнесеної частини вкладу.

Згідно ч. 2 ст. 87 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч. 1 ст. 89 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»).

Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Відповідно до ст.110 Цивільного кодексу Украни (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи.

Рішенням суду про ліквідацію юридичної особи на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи.

Статтею 19 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр»), товариство ліквідується: а) після закінчення строку, на який воно створювалося, або після досягнення мети, поставленої при його створенні; б) за рішенням вищого органу товариства; в) на підставі рішення суду або арбітражного суду за поданням органів, що контролюють діяльність товариства, у разі систематичного або грубого порушення ним законодавства; на підставі рішення арбітражного суду в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; г) з інших підстав, передбачених установчими документами.

Як встановлено судом, 03.02.2003 відбулися зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", оформлені протоколом № 1, на яких вирішено, зокрема, створити Товариство з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр"; затвердити установчий договір про створення та діяльність товариства та затвердити статут ТОВ "Маяк-Інтер'єр"; сформувати статутний фонд ТОВ "Маяк-Інтер'єр" за рахунок грошових та матеріальних цінностей, майна та інтелектуальної власності учасників. Розмір статутного фонду, його формування, розподіл часток в ньому визначається в установчому договорі товариства.

Відповідно до установчого договору про створення та діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", зареєстрований Оболонською районною державною адміністрацією м. Києва, реєстраційний № 11266 від 20.06.2003, учасниками Товариства є: Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк", яке перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк" частка якого становить 51 % статутного капіталу товариства та Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум», частка якого становить 49 % статутного капіталу товариства.

Згідно п. 4.1. установчого договору, для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків учасників формується статутний фонд товариства у розмірі 873 061, 00 грн. Частки учасників в статутному фонді складають: Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк" - 51 % статутного фонду, що становить 445 250, 00 грн.; Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум» - 49 % статутного фонду, що становить 427 811, 00 грн.

Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк" на момент реєстрації вносить приміщення цеху № 6 корпусу № 2, розташоване за адресою: м. Київ, пр. Московський, 8, згідно звіту про оцінку майна на суму 445 250, 00 грн.; Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум» на момент реєстрації вносить обладнання та інструменти згідно звіту про оцінку індивідуально визначеного майна ТОВ «Максимум» на суму 196 456, 00 грн., перелік якого наведений у підпункті 4.2.4. пункту 4.2. установчого договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум» залишкову частину внеску, що складає 213 355, 00 грн. (54, 5 % внеску від загальної частки в Статутному фонді) вносить майном та грошима на протязі року після державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2003 Відкритим акціонерним товариством та "Завод "Маяк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" складено та підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого на підставі установчих документів та звіту про оцінку майна ВАТ "Завод "Маяк" вносить в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" приміщення цеху № 6 корпусу № 2, розташоване за адресою: м. Київ, пр. Московський, 8, вартістю 445 250, 00 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із укладенням договорів купівлі-продажу - корпоративних прав між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум» та ОСОБА_2 № 1-корп від 20.06.2006 про продаж частки у статутному фонді ТОВ "Маяк-Інтер'єр" у розмірі 24, 5 % та між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимум» та ОСОБА_3 № 2-корп від 20.06.2006 про продаж частки у статутному фонді ТОВ "Маяк-Інтер'єр" у розмірі 24, 5 % директором ТОВ «Максимум» прийнято рішення про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" від 20.06.2006, відповідно до якого вирішено вийти зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" та передати належну ТОВ «Максимум» частку у статутному фонді ТОВ "Маяк-Інтер'єр" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до укладених з ними договорів купівлі-продажу корпоративних прав.

У зв'язку з чим ТОВ «Максимум» звернулося до Відкритого акціонерного товариства "Завод "Маяк" листом б/н від 20.06.2006, в якому просило позивача надати згоду на передачу належній ТОВ «Максимум» частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" у розмірі 49 % третім особам.

Так, листом б/н від 20.06.2006 позивач, розглянувши вищезазначений лист ТОВ «Максимум» повідомив, що Відкрите акціонерне товариства "Завод "Маяк" не заперечує проти передачі належній ТОВ «Максимум» частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" у розмірі 49 % третім особам.

Тож, 20.06.2006 відбулися збори учасників ТОВ "Маяк-Інтер'єр", оформлені протоколом № 4, за наявності кворуму (100 %) на яких прийнято рішення, зокрема виключити зі складу ТОВ "Маяк-Інтер'єр" - ТОВ «Максимум»; прийняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 учасниками ТОВ "Маяк-Інтер'єр"; внести зміни до статуту товариства та викласти його в новій редакції.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", затвердженого зборами учасників ТОВ "Маяк-Інтер'єр" (протокол № 4 від 20.06.2006) учасниками товариства є: Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк"; ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Проте, як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" було порушено вимоги діючого на момент створення товариства законодавства щодо обов'язку формування статутного капіталу протягом 1 року з моменту державної реєстрації товариства, а саме ст. 52 Закону України «Про господарські товариства», що на думку позивача є підставою для ліквідації юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» шляхом зобов'язання засновників здійснити ліквідацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» у встановленому законом порядку.

Так, у ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» на яку посилається позивач в обгрунтування своїх вимог у позовній заяві зазначено, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» було створено 03.02.2003, державна реєстрація проведена 20.06.2003 (згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ), в той час як ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, на яку посилається позивач діє з 06.06.2011 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п.п. 9.1. та 9.2. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр", затвердженого зборами учасників ТОВ "Маяк-Інтер'єр" (протокол № 4 від 20.06.2006) реорганізація (злиття, розділення, приєднання, перетворення) або ліквідація товариства проводиться за рішенням зборів учасників. Товариство також ліквідується на підставі рішень суду або арбітражного суду: у разі неплатоспроможності товариства згідно з Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, суд зазначає, що на момент створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» та протягом першого року з дня державної реєстрації товариства законодавством та установчими документами товариства не було передбачено такої підстави для ліквідації юридичної особи як не внесення (не повне внесення) учасниками своїх вкладів до статутного капіталу товариства, а тому норми ст. 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції з 06.06.2011 року) не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр», які відбулися 25.12.2004, за наявності кворуму - 100%, оформлені протоколом №7, було вирішено затвердити склад ревізійної комісії ТОВ «Маяк-Інтер'єр», до складу якої увійшли: Романенко А.І. - представник ТОВ «Максимум», обраний головою Ревізійної комісії ТОВ "Маяк-Інтер'єр", ОСОБА_8 - технічний директор ВАТ "Завод "Маяк" та ОСОБА_9 - менеджер цеху від ТОВ «Маяк-Інтер'єр», які обрані членами Ревізійної комісії.

При цьому, Актами ревізії фінансово-господарської діяльності ТОВ "Маяк-Інтер'єр" від 15.03.2005 та від 06.02.2006 за участю голови Ревізійної комісії ТОВ "Маяк-Інтер'єр" та членів ревізійної комісії , до складу якої входив технічний директор ВАТ "Завод "Маяк" чітко визначено, що статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" сформований у розмірі 873 061, 00 грн. на базі цеху № 6 - внесок ВАТ "Завод "Маяк" та на базі інвестицій ТОВ «Максимум», що також підтверджується фінансовими звітами товариства.

Суд зазначає, що відсутність реєстрації права власності на нежитлове приміщення цеху № 6 корпусу № 2, розташоване за адресою: м. Київ, пр. Московський, 8 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» не може розглядатися як підстава для ліквідації юридичної особи, враховуючи що за актом приймання-передачі від 02.06.2003 відповідне нерухоме майно було передано Відкритим акціонерним товариством "Завод "Маяк" - Товариству з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" як внесок в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" та як вбачається з матеріалів справи позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату за спожиті комунальні послуги та електроенергію, які були сплачені відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції від 04.10.2005 на момент виходу ТОВ «Максимум» зі складу ТОВ "Маяк-Інтер'єр"), учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними

розмірі. Передача частки (її частини) третім особам можлива тільки після повного внесення вкладу учасником, який її відступає.

Як встановлено судом, у своєму листі б/н від 20.06.2006 Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк" не заперечило проти передачі належній ТОВ «Максимум» частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" у розмірі 49 % третім особам, що також свідчить про те, що на момент вступу до складу учасників ТОВ «Маяк-Інтер'єр» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 статутний капітал був сформований у повному обсязі та складав 873 061, 00 грн.

При цьому, суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що учасниками товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не сформований статутний капітал, з підстав того, що останні і не могли його сформувати, оскільки не є засновниками товариства на момент його створення та придбали свої частки через три роки з дня заснування товариства. Як встановлено судом, на момент придбання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх часток у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" статутний капітал товариства вже був сформований.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Згідно ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України та ст. 59 Господарського кодексу України, юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

За таких обставин, підсумовуючи викладене вище, судом не встановлено допущення сторонами порушень при створенні юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр», як підстав для прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр», шляхом зобов'язання засновників здійснити ліквідацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Інтер'єр» у встановленому законом порядку.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк-Інтер'єр" про ліквідацію юридичної особи не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 21.01.2019.

Суддя Щербаков С.О.