СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Справа № 922/1776/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП Злобіної Любові Іванівни (вх. № 1045 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 у справі № 922/1776/18 (прийняте суддею Аюповою Р.М., повне рішення складено 29.10.2018)

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області, м Харків в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Малороганська сільська рада, с. Мала Рогань

до фізичної особи-підприємця Злобіної Любові Іванівни, с. Мала Рогань,

про стягнення коштів в розмірі 61526,11 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2018 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Злобіної Любові Іванівни на користь держави шкоди у розмірі 61526,11 грн, завданої внаслідок самовільного використання на території Малороганської сільської ради земельної ділянки площею 42,6752 га.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 позовні вимоги задоволено повністю.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 у справі № 922/1776/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Також просив розглянути справу за його відсутності.

Скарга обґрунтована тим, що у позові прокурором не зазначено причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом - Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області.

Крім того, як зазначає відповідач, частина земельної ділянки, що виділена для Злобіної Л.І. і входить до складу 54 га, була незаконно передана у приватну власність, що наразі оскаржується у судовому порядку. Процес оскарження почався на початку 2016 року. Тому, вбачається, що відповідач не могла укласти договір оренди із незалежних від її волі причин. У відповідача були об'єктивні перешкоди для укладення підготовленого договору оренди землі. Через перешкоди у отриманні правовстановлюючого документу на землю (договору оренди) ФОП Злобіна Л.І. не мала можливості сплачувати орендну плату. Таким чином, правовстановлюючий документ на землю (договір оренди) відсутній не з вини Злобіної Л.І., в зв'язку з чим існують об'єктивні перешкоди для плати саме оренди на землю. Відповідач, у розумінні п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПКУ не є платником оренди, не є орендарем землі, тому сплачувала не оренду плату, а земельний податок. До місцевого бюджету надходили кошти від плати за землю. Вважає, що шкоди (збитків) державі не заподіяно.

Також, відповідач зазначає, що на оформлення документації на землю витрачався не один рік (з урахуванням часу на погодження відповідними інстанціями), тому земельна ділянка довгий час не використовувалась, внаслідок чого земля почала зазнавати якісних змін, земля сільськогосподарського призначення потребує постійної обробки. З цих причин, Злобіна Л.І. здійснила дії (у тому числі викорінення дерев, бур'яну, що мало негативний вплив на родючість) щодо відродження плодючості ґрунту та почала обробляти землю (засіяно пшеницю, кукурудзу, ячмінь). Тому, як вважає апелянт, навпаки відповідач здійснює відповідний догляд за державною землею з метою збереження її властивостей відповідно до призначення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Злобіної Любові Іванівни на рішення Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 у справі № 922/1776/18 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи строк до 04.12.2018 для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи.

06.12.2018 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2016), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що в діях ФОП Злобіної Л.І. вбачаються ознаки самовільного зайняття земельної ділянки. Даний факт підтверджується і матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

06.12.2018 до суду від прокуратури Харківської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2015), в якому прокуратура проти апеляційної скарги заперечувала. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що у відповідача відсутні законні підстави для використання спірної земельної ділянки державної власності. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та виготовлення відповідної землевпорядної документації, яка, слід зауважити, до цього часу є незатвердженою, не може заміняти собою отримання належного рішення суб'єкта владних повноважень та оформлення права оренди землі у відповідності до вимог ст.ст.116, 123-126 ЗК України. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач жодним чином не спростовує, а навпаки визнає факт використання (з кінця 2015 року) спірної земельної ділянки без відповідного рішення органу виконавчої влади про надання земельної ділянки у користування (ч.10 ст.123 ЗК України) та за відсутності укладеного правочину відносно землі.

Крім того, як зазначає прокурор, земельний податок в будь-якому випадку не може заміняти собою орендну плату за землю. Законом встановлено різні підстави нарахування та сплати земельного податку та орендної плати. Розмір останньої є в рази більшим за земельний податок. Належних доказів того, що сплата земельного податку відбувалася саме за використання спірних земель, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги не додано.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи, та встановлено судом першої інстанції, 19.10.2005 Харківською райдержадміністрацією винесено розпорядження № 850 «Про надання згоди СПД-ФО Злобіній Л.І.» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 54,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Малороганської сільської ради, для вирощування сільськогосподарських культур.

На підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 19.10.2005 за № 850, ПП "Землестройпроект" розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області. Відведення земельної ділянки погоджено відділом містобудування і архітектури, відділом земельних ресурсів, органом охорони культурної спадщини. Згідно із витягом з державного земельного кадастру, земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер.

19.07.2017 Харківською місцевою прокуратурою №6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000206 за фактом самовільного зайняття земель за межами населених пунктів на території Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області. Проведення досудового розслідування доручено СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області.

Органом досудового розслідування встановлено, що зазначені землі самовільно використовує ФОП Злобіна Л.І. для товарного сільськогосподарського виробництва, їх площа складає 50,8002 га, з них 42,6752 га державної форми власності сільськогосподарського призначення, чим завдано шкоду у розмірі 73240,17 грн.

Допитана в якості свідка Злобіна Л.І. не заперечувала використання нею зазначеної земельної ділянки, однак зазначила, що оскаржує в судовому порядку законність відведення у приватну власність частини зазначених земель, площа яких складає 8,1250 га.

Враховуючи те, що діями відповідача не завдано значної шкоди (в розумінні примітки до ст. 197-1 КК України), кримінальне провадження № 0000206 закрито 17.11.2017, а відповідні матеріали направлено до ГУ Держгеокадастру у Харківській області для вирішення питання щодо притягнення Злобіної Л.І. до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та стягнення шкоди, завданої інтересам держави.

За результатами розгляду даних матеріалів спеціалістами відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - Управління) здійснено перевірку дотримання ФОП Злобіною Л.І. вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок, які розташовані на території Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області.

14.12.2017 спеціалістами Управління здійснено обстеження земельних ділянок, про що був складений акт № 649ДК/568/АО/10/01/-18 від 14.12.2017. Обстеження проводилось за участю ФОП Злобіної Л.І., яка власноручно показала місце розташування земельних ділянок, які вона використовує, а також пояснила, що зазначені земельні ділянки були у 2017 році засіяні нею соняшником.

18.01.2018 спеціалістами Управління складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФОП Злобіною Л.І. при використанні земельних ділянок, які розташовані на території Малороганської сільської ради та встановлено факт самовільного використання відповідачем на території Малороганської сільської ради несформованої земельної ділянки, загальною площею 42,6752 га, без відповідних правовстановлюючих документів на неї.

Як наслідок, у відношенні Злобіної Л.І. складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.01.2018 за № 649-ДК/0314П/07/01/-17.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Злобіну Л.І. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, винесено постанову про накладення на неї адміністративного стягнення від 14.02.2018 за № 649-ДК/233По/08/01/-18, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, а також приписано припинити порушення вимог земельного законодавства України в частині використання несформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 42,6752 га, державної форми власності, яка знаходиться на території Малороганської селищної ради.

Спеціалістами відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ФОП Злобіною Л.І. земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,6752 га у розмірі 61526,11 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ст.131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається обов'язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справи №806/1000/17.

Згідно положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні «інтереси держави», що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання, в тому числі й територіальних громад.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв'язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Відповідно до ст.4 ЗК України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст.5 ЗК України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 17.11.2016 за №308 передбачено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п. 4 Положення передбачено повноваження ГУ Держгеокадастру щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, розрахунок розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок та інші повноваження.

Крім того, згідно з п. 6 Положення посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право, зокрема, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

Таким чином органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах та наділеним Законом правом на звернення до суду, є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Пред'являючи позов у даній справі, прокурор виходив саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму захисту інтересів держави та відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного використання на території Малоданилівської сільської ради земельної ділянки площею 42,6752 га у розмірі 61 526,1 грн.

Таким чином, звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про відшкодування шкоди за самовільне використання земельної ділянки.

Ці дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак вказаний орган не звернувся до суду з позовом, прокурором правомірно пред'явлено позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

25.06.2018 Харківська місцева прокуратура №6 Харківської області листом №04-28-3300 вих.18 повідомила Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про те, що вона має намір звернутися в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з позовними вимогами до ФОП Злобіної Л.І. щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок самовільного використання земельної ділянки.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з статті 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК) суб'єктами права власності на землі комунальної власності, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Аналогічна норма закріплена у статті 16 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка її завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). У науці цивільного права акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди.

При цьому, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність всіх складових правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується у повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду.

Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, потрібна наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, прокурор та/або позивач повинні довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача, та причинний зв'язок між шкодою позивача та протиправними діями відповідача.

Статтею 211 ЗК України передбачено, що за самовільне зайняття земельної ділянки громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 12 і 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода (збитки) відшкодовуються відповідно до статей 22, 1166, 1192 ЦК України, статей 156, 211, 212 ЗК України у повному обсязі особами, що її заподіяли.

Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, передбачений статтею 124 цього ж Кодексу.

За приписами частини першої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Порядок визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та знесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" № 963 від 25.07.2007 (далі - Методика).

У пункті 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011 роз'яснено, що згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 за №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; - протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - акт обстеження земельної ділянки. Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Протиправність поведінки відповідачки підтверджується наступним.

14.12.2017 спеціалістами Управління відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області здійснено обстеження земельних ділянок, про що був складений акт № 649ДК/568/АО/10/01/-18 від 14.12.2017.

18.01.2018 спеціалістами Управління складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФОП Злобіною Л.І. при використанні земельних ділянок, які розташовані на території Малороганської сільської ради та встановлено факт самовільного використання відповідачем на території Малороганської сільської ради несформованої земельної ділянки, загальною площею 42,6752 га, без відповідних правовстановлюючих документів на неї.

Також, 18.01.2018 Управлінням у відношенні Злобіної Л.І. складено протокол про адміністративне правопорушення № 649-ДК/0314П/07/01/-17, в якому зазначено, що під час проведення перевірки було встановлено, що зазначені земельні ділянки використовуються СПДФО Злобіною Л.І. для вирощування соняшника без відповідних правовстановлюючих документів.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Злобіну Л.І. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, винесено постанову про накладення на неї адміністративного стягнення від 14.02.2018 за № 649-ДК/233По/08/01/-18, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, а також приписано припинити порушення вимог земельного законодавства України в частині використання несформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 42,6752 га, державної форми власності, яка знаходиться на території Малороганської селищної ради.

Відомості щодо оскарження в судовому порядку постанови про накладення адміністративного стягнення, розрахунку розмірів шкоди, інших рішень, дій посадових осіб Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, які стосуються адміністративного правопорушення відповідача та предмету даного спору, відсутні.

Настання шкоди підтверджується розрахунком розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття ФОП Злобіною Л.І. земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 42,6752 га у розмірі 61526,11 грн, здійсненим спеціалістами відділу контролю за використанням та охороною земель у Дергачівському, Зміївському, Харківському районах Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

За інформацією Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління шкода, нарахована згідно з розрахунком шкоди, що складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління у розмірі 61526,11 грн станом на 17.09.2018 відповідачем у справі не сплачена.

В обґрунтування відсутності шкоди відповідачка посилається на сплату нею земельного податку за користування земельними ділянками на загальну суму 11959,93 грн, на підтвердження чого надала копії квитанцій (а.с.167-169).

Проте, з наданих квитанцій не вбачається, що сплата податку на землю була здійснена саме за спірними земельними ділянками.

Оскільки розрахунок розміру шкоди був здійснений внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що підтверджується документами, наведеними раніше, зазначене підтверджує причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідачки та настанням шкоди.

Вина полягає у самовільному використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що усвідомлювалось відповідачкою і не заперечується нею у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, а також підтверджується свідченнями під час досудового слідства, відображених у відповідному протоколі.

При цьому, посилання апелянтки на відсутність вини, в зв'язку з неможливістю підписання нею договору оренли, з огляду на те, що частина земельної ділянки, що виділена їй і входить до складу 54 га, була передана у приватну власність, через що ФОП Злобіна Л.І. не мала можливості сплачувати орендну плату, не приймається до уваги колегією суддів, з огляду на те, що дані обставини можуть бути прийняті до уваги саме як відсутність вини у несвоєчасному підписанні договору, а не у самовільному, свідомому використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Тобто, матеріалами справи підтверджується факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки та використання її з кінця 2015 року без відповідного рішення органу виконавчої влади про надання земельної ділянки у користування та за відсутності укладеного правочину відносно землі.

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджується наявність в діях відповідача по самовільному зайняттю земельних ділянках повного складу цивільного правопорушення, розмір заявлених до стягнення збитків, в зв'язку з чим місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв'язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 у справі № 922/1776/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП Злобіної Любові Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 18.10.2018 у справі № 922/1776/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя О.В. Шевель