РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2019Справа № 910/14757/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Науково-виробничої корпорації "Агро-Центр"

до приватного підприємства "Укр-Росхім"

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробнича корпорація "Агро-Центр" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "Укр-Росхім" про стягнення 734 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку своєчасної та в повному обсязі поставки попередньо оплаченого товару в розмірі 734 400,00 грн. згідно договору поставки №08554133 від 19.09.2018 р.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою про повернення попередньої оплати в розмірі 734 400,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 12.11.2018 р. вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

21.11.2018 р. до канцелярії суду позивач подав заяву від 19.11.2018 р. та уточнену позовну заяву з доданими документами.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.11.2016 р. відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.12.2018 р. до канцелярії господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи по справі.

Судом встановлено, що ухвала господарського суду міста Києва від 26.11.2018 р., повернулась за зворотною адресою 04.01.2019 р., у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до Наказу «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 р. за №; 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Враховуючи, вищезазначене та те, що суд направив відповідачеві ухвалу про відкриття провадження у справі на юридичну адресу: 03049, м. Київ, вул.. Тополева, буд. 6, кв. 2, тому поштове відправлення вважається вручене.

Приватне підприємство "Укр-Росхім" не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

19.09.2018 р. між Науково-виробничою корпорацією "Агро-Центр" та приватним підприємством "Укр-Росхім" укладено договір поставки № 08554133.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у встановлені цим договором строки мінеральні добрива (в подальшому товар) у власність покупця для використання у підприємницькій діяльності, а покупець прийняти товар та оплатити його вартість за цінами та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що ціна, кількість, асортимент, терміни і пункти поставки товару обумовлюються в додатках (специфікаціях) до даного договору, які погоджуються сторонами та є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно з п. 3.1. договору, постачальник поставляє товар партіями, зазначені в додатках (специфікаціях) до даного договору.

Умови поставки викладаються сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «Інкотермс-2010» (п. 3.2.).

Відповідно до п. 3.3. договору, постачальник може здійснювати поставку товару на умовах DDP, CPT або на базових умовах - EXW «франко-склад, франко-завод», FCA «франко-перевізник».

У специфікації № 1 від 21 вересня 2018 року до договору поставки добрив № 08554133 від 19.09.2018 р. зазначено: назва, кількість і ціна продукції: селітра аміачна № 34,4% (ПАТ «АЗОТ»), 272 тонни, ціна без ПДВ - 7 500,00 грн, сума без ПДВ 2 040 000,00 грн., ПДВ: 408 000,00 грн. Умови оплати: покупець має здійснити попередню оплату 30% вартості товару. Умови поставки згідно Інкотерм 2010: СРТ, станція (338706) Київська область. Строки поставки: до 15 календарних днів з моменту оплати товару. Дана специфікація є невід'ємною частиною договору.

Приватне підприємство "Укр-Росхім" виставило рахунок-фактуру № РФ-08554133 від 19.09.2018 р. на суму 2 448 000,00 грн.

Згідно з ч.1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Умовами пункту 6.1. договору встановлено, що ціна на товар та загальна партії товар визначається сторонами у додатках (специфікаціях) до даного договору.

Згідно з п. 6.2. договору, оплата товару здійснюється в національній валюті України - гривні.

Покупець здійснює оплату наданих послуг не пізніше двох банківських днів з дня отримання відповідно рахунку постачальника, якщо інше не передбачено даним договором або додатками чи додатковими угодами до нього (п. 6.3.).

Відповідно до 6.4. договору, покупець має здійснити оплату передбачену специфікації до даного договору.

Пунктом 6.5. договору передбачено, що днем оплати вважається день зарахування коштів на банківський рахунок постачальника, якщо інше не суперечить чинному законодавству України та підпункту 6.6 даного договору.

Позивачем 21.09.2018 р. сплачено відповідачу 734 400,00 грн. що підтверджується банківською випискою, що становить 30 % вартості товару.

Згідно з п. 4.1. договору, приймання-передача товару здійснюється в пунктів поставки відповідно до розділів 1 та 3 цього договору.

Відповідно до ч. 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, товар відповідачем не поставлений.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або догов, що приватне підприємство "Укр-Росхім" повністю не виконало свої зобов'язання за договором поставки № 08554133 від 19.09.2018 р., зокрема не поставлено позивачеві мінеральні добрива та не повернуло сплачені кошти, факт наявності заборгованості за вищезазначеним договором у розмірі 734 400,00 рн., належним чином доведений, документально підтверджений, тому вимога позивача визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства "Укр-Росхім" (03049, м. Київ, вул. Тополева, буд. 6, кв. 2, ) на користь Науково-виробничої корпорації "Агро-Центр" (09812, Київська область, Тетіївський район, с. Кашперівка, вул.. Б.Хмельницького, 30, ) заборгованість в розмірі 734 400 (сімсот тридцять чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 11 016 (одинадцять тисяч шістнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий