ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1535/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Коротаєвої Олени Анатоліївни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 у справі №904/1535/18

за позовом міського комунального підприємства "Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Покров, Дніпропетровська область

до відповідача фізичної особи-підприємця Коротаєвої Олени Анатоліївни, м.Покров, Дніпропетровська область

про стягнення 324 499 грн. 46 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 у справі №904/1535/18 позов міського комунального підприємства "Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (далі -МКП «Покровське ВУВКГ») задоволено частково, з фізичної особи-підприємця Коротаєвої Олени Анатоліївни на користь позивача стягнуто 153 631 грн. 78 коп. основного боргу, 364грн.41коп. пені, 1093грн.22коп. трьох процентів річних та 4840грн.95коп. інфляційних втрат, в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд, з посланнями на положення ст. 7 Цивільного кодексу України та пояснення свідків, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача в період з квітня 2017 та до моменту розгляду цієї справи з заявою про взяття на абонентський облік (опломбування) повірених засобів обліку, у зв'язку з чим, визначення позивачем об'єму спожитої відповідачем води у випадку тривалості повірки таких засобів понад місяць з застосуванням положень п.3.3.Правил користування системами централізованого комунального вододопостачання та водовідведення в населених пунктах України є обґрунтованим, а також з того з того, що відповідачем не надано доказів порушення позивачем Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України;

- при відмові в задоволенні решти позовних вимог господарський суд зазначав, що умовами договору, укладеного сторонами, не передбачено надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: м. Покров, вул. Чехова-1 внаслідок чого відсутні підстави для нарахування вартості послуг по об'єкту, який знаходиться за цією адресою, що відповідачем здійснено погашення боргу в сумі 200грн.,а також, що позивачем невірно визначені періоди для нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних;

- не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Коротаєва О.А. подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, порушення ним норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про неправильне застосування господарським судом ст. 7 Цивільного кодексу України в частині можливості регулювання цивільних відносин звичаєм, оскільки питання подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку встановлені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», вказаний судом звичай суперечить Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, про те, що позивач неправомірно не застосував названий Порядок, оскільки відповідач є фізичною особою, дія Порядку поширюється на суб'єктів господарювання, які надають послуги водопостачання та на споживачів - фізичних осіб, у власності яких перебувають засоби вимірювальної техніки, про те, що господарським судом не застосовано ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», про невідповідність висновку господарського суду відносно тривалості повірки понад місяць обставинам справи, оскільки згідно з поясненнями свідків власниця магазину приблизно в «недільний» термін знайшла, повірила та підготувала для встановлення на об'єкт інший лічильник, при цьому лічильники встановлені в магазинах ніхто не демонтував та не здавав на повірку, про те, що самим позивачем підтверджено, що повірка лічильників взагалі не проводилася, про те, що повірка засобів вимірювальної техніки згідно з Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів починається з подання цих засобів на повірку і, у даному випадку, лічильники, встановлені в магазинах не були надані виконавцям для проведення повірки, про те, що згідно з названим Порядком подання засобів вимірювальної техніки на повірку є в компетенції суб'єктів господарювання, які надають послуги водопостачання і посилання суду на п. 6.2.6 договору являються необґрунтованими, про хибні висновки господарського суду відносно спеціального режиму обліку, обсягу споживання води, оскільки при нездійснені періодичної повірки засобів обліку не має місце безоблікове водокористування і тільки при такому користуванні має застосовуватися п. 3.3. Правил №190, а також про те, що згідно з показаннями свідків відповідач здійснив всі дії по проведенню повірки лічильників у тижневий термін, але позивач не опломбував повірений та встановлений лічильник з невідомих причин;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що перелічені в апеляційній скарзі нормативно-правові акти не стосуються скаржника, оскільки за своїм статусом у спірних правовідносинах відповідач є фізичною особою-підприємцем, на безпідставні твердження скаржника стосовно неправомірного застосування судом положень ст. 7 Цивільного кодексу України, оскільки у відносинах між МКП «Покровводоканал» та суб'єктами господарювання, які отримують послуги водопостачання на території міста Покров існує усталений звичай ділового обороту, за яким після проведення повірки засобів обліку останні звертаються до підприємства з письмовими заявами про взяття цих засобів на абонентський облік (опломбування), на те, що скаржником не надано доказів того, що з 11.04.2017 до дня прийняття рішення було здійснено періодичну повірку засобу обліку, а також на те, що до скаржника на законних підставах можуть застосовуватися положення п. 3.3. договору, укладеного між сторонами та п.п.5.14.,3.3.Правил №190.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2010 комунальним підприємством «Орджонікідзивське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (водоканалом) та фізичною особою-підприємцем Коротаєвою О.А.(споживачем) укладено договір №206, предметом якого є надання послуг водопостачання та водовідведення водоканалом споживачу та оплата споживачем цих послуг.

Згідно з п. 1.2. договору водоканал зобов'язався надавати послуги вчасно та відповідної якості, а споживач - своєчасно оплачувати надані йому послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.1. договору облік відпускаємої води визначається за показниками водолічильників з неушкодженими пломбами і деталями пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту, які зареєстровані у водоканалі та опломбовані працівниками водоканалу в місцях з'єднань засобів обліку до запірної арматури і водопроводів.

П.3.2. договору передбачено, що для визначення обсягів фактично спожитої води здійснюється зняття показів засобів обліку води представниками водоканалу у присутності споживача або самим споживачем, який у письмовому вигляді до 25 числа щомісячно надає їх значення водоканалу.

В п. 3.3. договору сторонами узгоджено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2.0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу до дня установки повіреного засобу обліку.

Згідно п. 4.2. договору споживач здійснює оплату за отримані послуги відповідно до п.3.1 договору до 5 числа наступного місяця. При порушенні терміну розрахунків за отримані послуги (триденний термін після отримання рахунку) водоканал має право припинити подачу води споживачу.

П.4.6. договору встановлена відповідальність споживача за несвоєчасну оплату послуг у вигляді пені в розмірі 1 процента від суми простроченого платежу за кожний день несплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.4.7. договору у разі прострочення платежу за надані послуги споживач, на вимогу водоканалу, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Згідно з п.п.6.2.6. п. 6.2. договору споживач зобов'язаний за власний рахунок здійснювати придбання, установку і повірку розрахункових лічильників, які є на балансі споживача у відповідності з міжповірочним інтервалом, затвердженим Держстандартом.

П.п.6.3.2. п. 6.3. договору передбачено, що споживач відповідно до чинного законодавства несе відповідальність за своєчасне і достовірне зняття показань водолічильників, за своєчасне проведення періодичної повірки водолічильників відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

11. та 14.042017 позивачем надано відповідачу попередження про необхідність проведення державної повірки засобів обліку води, встановлених на об'єктах здійснення підприємницької діяльності відповідача, розташованих у м. Покров по вул. Центральній, 42/2 та вул. Чехова,1.

Одночасно відповідача було попереджено і про те, що по закінченню тридцятиденного терміну, водокористування вважається безобліковим, об'єм води визначається відповідно до п.3.3 Правил за пропускною спроможністю труби вводу.

У зв'язку з нездійсненням відповідачем повірки лічильників за вказаними вище адресами, неподанням ним заяви про взяття на абонентський облік повірених засобів обліку та неповідомленням про неможливість здійснення повірки лічильників через наявність форс-мажорних обставин позивач, відповідно до п. 3.3. договору №206 від 01.01.2010, нарахував відповідачу плату за послуги водопостачання та водовідведення, виходячи з обсягів витрат води за пропускною спроможністю труби вводу.

Таке нарахування виконано позивачем за період з 11.-14.05.2017 по 28.03.2018 по об'єктах, розташованих по вул. Центральній 42/2 в сумі 153831грн. 78коп., по вул. Чехова,1 - в сумі 152394грн. 10коп.

Для оплати нарахованої вартості послуг позивачем протягом 24.10.2017-05.04.2018 виставлені довідки-розрахунки.

Вартість послуг водопостачання та водовідведення відповідачем не оплачена, що слугувало підставою для звернення підприємства з позовом до господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст.ст. 525, 526 названого Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч.1 ст.530 Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» регламентовано, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 затверджені Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Відповідно до п. 1.1. ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно з п. 3.1. Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

П.3.3. Правил передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2.0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Відповідно до п. 5.1. Правил облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Згідно з п. 5.14. Правил усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Ч. 1 ст.7 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Отже, зі змісту наведеної норми випливає, що під звичаєм слід розуміти усталені правила поведінки, які не встановлені актами цивільного законодавства у певній сфері відносин незалежно від того, закріплено ці правила у відповідному документів чи ні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд правильно встановив, що як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи доказів (а.с.205-246) на підтвердження алгоритму дій працівників водоканалу після направлення споживачу (юридичній особі, підприємцю) повідомлення (попередження) про необхідність проведення ним періодичної повірки лічильника води, з практичної точки зору відповідний порядок дій виконується наступним чином:

- водоканал через канцелярію (секретаря) отримує письмову заяву споживача про необхідність опломбування лічильника води після проведення періодичної повірки;

- після реєстрації заяви в журналі вхідної кореспонденції вказана заява розглядається керівником водоканалу та з візою останнього передається до відділу збуту для подальшого опрацювання;

- відділ збуту надає споживачу рахунок на оплату послуги по повторному опломбуванню лічильника;

- після отримання відомостей про оплату споживачем послуг із повторного опломбування лічильника керівник відділу збуту видає наряд виконавцю (контролеру, слюсарю) для опломбування лічильника;

- виконавець здійснює вихід (виїзд) на адресу споживача, опломбовує лічильник і складає акт про опломбування лічильника, в якому розписується споживач (представник споживача).

Між тим, свідком ОСОБА_3 надано наступні пояснення:

«У квітні 2017 року я працювала разом з продавцем ОСОБА_4 у магазині «Антошка», за адресою: м. Покров, вул. Центральна, 42. Приблизно 11-го квітня всередині дня до магазину зайшла інспектор міського водоканалу, яку ми знали, тому що вона постійно приходила, приблизно раз на місяць, та знімала показники водяного лічильника. Вона сказала нам, що нам потрібно зробити заміну або провести періодичну повірку лічильника.

Я повідомила про це власницю магазина Коротаєву Олену Анатоліївну. Лічильник не був демонтований працівником міськводоканалу, та пломба на лічильнику не знімалась. Власниця магазину приблизно в недільний термін знайшла, повірила та підготувала для встановлення іншій лічильник. Приблизно протягом неділі інспектор міськводоканалу прийшла (як і було домовлено з нею) зняла пломбу, власниця магазину встановила у цей же день лічильник. На наступний день інспектор прийшла опломбувати лічильник, але побачила маленьке підкапувати з під лічильника, запропонувала усунення несправність. її розроблено в цей же день.

Інспектор міськводоканалу сказала нам, що вона прийде на наступний день, але так і не прийшла, причина по якій вона не прийшла мені не відомі.

До моменту заміни лічильника представниця міськводоканалу приходила у магазин постійно: один раз на місяць, але після цього випадку, не розумію з яких причин, до нас не надходили інспектори міськводоканалу, не знімали показання лічильнику до сьогодення.

Я готова з'явитися до суду за викликом, для підтвердження своїх свідчень.»

Свідком ОСОБА_4 також надані пояснення:

«Я працювала за договором в магазині «Антошка» продавцем за адресою: м. Покров, вул. Центральна, 42. Приблизно на початку квітня 2017 року я знаходилась у магазині разом продавцем ОСОБА_3, десь усередині дня до магазину зайшла інспектор міськводоканалу прізвище та ім'я, якої я не знаю, але вона на протязі року з'являлась кожен місяць до магазину та знімала разом з нами показання лічильника. Вона сповістила нас про те, що лічильник води потребує заміни або проходження повірки.

Продавець ОСОБА_3 у той же день подзвонила власниці магазину Коротаєвій Олені Анатоліївні та передала вимогу інспектора. Приблизно через тиждень власниця магазину принесла інший повірений лічильник. Приблизно на протязі тижня прийшла інспектор водоканалу зняла пломбу з лічильника і запропонувала змінити лічильник, що і було зроблено на наступний день. Приблизно на протязі двох-трьох днів після заміни, підійшла інспектор, побачила незначне протікання (капля води на трубі) у місті монтажу лічильника та запропонувала усунути недолік, та пообіцяла зайти на наступний день. Власниця магазину усунула протікання.

На наступний день інспектор не з'явилася, та по сьогоднішній день, з незрозумілих мені причин, до магазину не заходять інспектори міськводоканалу та не знімають показання лічильника, хоча ми, як раніше так і тепер кожен місяць знімаємо показання лічильника води та записуємо їх у зошит, та передаємо власниці магазину. Лічильник води стоїть на своєму місті.

Я готова з'явитися до суду за викликом для підтвердження своїх свідчень.»

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи господарський суд вірно посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача в період з квітня 2017 та до моменту розгляду справи з заявою про взяття на абонентський облік (опломбування) повіреного засобу обліку як завершальної стадії процедури проведення відповідної повірки.

З огляду на викладене застосування позивачем п. 3.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України згідно з п. 3.3. укладеного сторонами договору, яким передбачено визначення об'єму води у випадку тривалості повірки понад місяць є цілком обґрунтованим та правомірним.

У цьому зв'язку позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за послуги водопостачання, нарахованої по об'єкту, розташованому у м. Покров, вул. Центральна, 42-2 в сумі 153631грн.78коп. підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в установлений договором №206 від 01.01.2016 строк відповідна оплата здійснена не була позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних, перерахованих господарським судом за період з 06.11.2017 по 05.04.2018 в сумах 364грн.41коп. та 1093грн.22коп., а також втрат від інфляції за період травня 2017 по березень 2018 в сумі 4840грн.95коп. по вказаному об'єкту також слід задовольнити.

Одночасно колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні решти позовних вимог з огляду на відсутність підстав для нарахування плати за послуги по об'єкту, що знаходиться за адресою: м. Покров, вул. Чехова, 1, оскільки умовами договору не передбачено надання послуг за вказаною адресою, а також на те, що строк для обчислення пені, трьох процентів річних та втрат від інфляції підлягає обчисленню від дня, коли зобов'язання по оплаті вартості послуг мало бути виконано відповідачем.

В процесі перегляду рішення господарського суду в апеляційному порядку позивач звернувся з заявою про відмову від позовних вимог на суму на суму 119грн.48коп.

Заява позивача обґрунтована посиланням на виявлення помилок при нарахуванні пені в сумі 18грн.80коп. та трьох процентів річних в сумі 100грн.67коп. внаслідок неправильного визначення періоду такого нарахування. Заява підписана директором підприємства.

Відповідно до ст. 274 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 191 Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Заява позивача про відмову від позову не суперечить вимогам законодавства, у зв'язку з чим, апеляційний суд вважає можливим прийняти таку відмову та провадження у справі закрити.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, господарський суд перерахував розмір пені та трьох процентів річних, які підлягають стягненню з відповідача та частково відмовив в задоволенні цих позовних вимог внаслідок неправильного визначення позивачем періоду нарахування, прийняття відмови позивача від позову у вказаних вище сумах не впливає на висновки суду по суті вирішення спору.

Доводи скаржника про неправильне застосування господарським судом ч. 1 ст. 7 Цивільного кодексу України та порушення ним вимог ч. 2 цієї статті колегією суддів не прийняті до уваги.

Так, згідно з ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації у встановленому законом порядку.

В преамбулі договору №206 від 01.01.2010 зазначено, що Коротаєва О.А. виступає в договірних відносинах із позивачем як приватний підприємець, який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта господарювання №446 від 08.04.1997р., тобто фізична особа Коротаєва О.А. є зареєстрованим у встановленому законом порядку суб'єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ст.51 названого Кодексу до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 1.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Отже, спірні правовідносини регулюються названими вище Правилами.

При цьому, нормативно-правові акти, на які посилається скаржник регулюють правовідносини між суб'єктами господарювання, які надають послуги водопостачання та фізичними особами, що використовують воду для побутових потреб.

Посилання скаржника на те, що повірка лічильника не проводилася спростовується встановленими вище обставинами та показами свідків, відповідно до яких на виконання вимог попередження позивача про необхідність проведення повірки скаржником було демонтовано лічильник, який підлягав повірці та встановлено інший повірений лічильник.

Доводи скаржника про те, що по іншому встановленому лічильнику повірка проводилася лише тиждень є безпідставними, оскільки докази взяття на абонентський облік (опломбування) цього лічильника в установленому порядку не надані.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 17.05.2018 у справі №908/2738/18 визнані колегією суддів необґрунтованими, оскільки у даній справі позивачем не надано доказів повірки приладу обліку, в той час як за змістом цієї постанови йдеться мова про невчасну повірку засобу обліку води.

Також безпідставними є посилання скаржника на неотримання від водоканалу відповідей на запити з метою встановлення місцезнаходження контролеру, яка у квітні 2017 знімала покази лічильника і могла повідомити про встановлення іншого повіреного лічильника тому, що таке встановлення не свідчить про завершення повірки лічильника без його опломбування і на виконання вимог п.п. 3.1., 3.3. договору, п. 3.1., 5.14. названих вище Правил скаржник не був позбавлений можливості звернення до позивача з заявою про опломбування іншого встановленого лічильника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- прийняти відмову міського комунального підприємства "Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" від позову в частині стягнення 18грн.80коп. пені та 100грн.67коп. трьох процентів річних;

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 у справі №904/1535/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 22.01.2019.

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.М.Подобєд