УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

18.01.2019Справа № 910/367/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп»

Про вжиття заходів забезпечення позову

У справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп»

До Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

Про визнання недійсним рішення та накладення штрафу у сумі 136 000, 00 грн

Суддя Бондаренко Г.П.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення № 60/38-р/к у справі № 120/60/63-рн/к.18 Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у сумі 136 000, 00 грн. Також позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» залишено без руху.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка зареєстрована судом як заява про забезпечення позову 17.01.2019 після виявлення її в матеріалах позовної заяви, у якій позивач просив заборонити відповідачу вчиняти певні дії шляхом зупинення нарахування пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу та зупинення дії рішення № 60/38 у справі № 120/60/60-рп/к.18 від 27.11.2018 Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з дати надходження позовної заяви до Господарського суду міста Києва та до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Обґрунтовуючи дане клопотання заявник зазначає, що добровільне чи примусове виконання рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в період його оскарження позивачем може істотно ускладнити виконання рішення Господарського суду міста Києва, якщо таке буде прийняте на користь позивача, оскільки повернення сукупного розміру штрафу з державного бюджету може бути довготривалим процесом, що спричинятиме матеріальні витрати у зв'язку з неможливістю Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» використовувати зазначені кошти у своїй господарській діяльності.

Оцінивши подану заяву на відповідність вимогам статті 139 ГПК України, суд прийшов до висновку, що вона відповідає зазначеним вимогам, оплачена судовим збором у встановленому розмірі, а тому підлягає розглядові господарським судом.

Розглянувши подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням принципів об`єктивності, розумності та спів розмірності заходів про які клопоче заявник, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання. Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, основною підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є те, що невжиття таких заходів зможе утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у справі, або невжиття таких заходів до забезпечення позову унеможливить ефективний захист або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що предмет спору у даній справі є немайновий, а отже, навіть у разі задоволення позову, не передбачається виконання рішення суду у справі, а отже нема і підстав забезпечувати таке виконання рішення.

Щодо унеможливлення ефективного судового захисту або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів до забезпечення позову, то суд має констатувати наступне.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/38-р/к у справі № 120/60/63-рн/к.18 прийнято на підставі пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом узгодження умов участі у процедурі закупівлі, а отже положення ч. 4 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо зупинення виконання рішення АМК на час розгляду справи господарським судом, не поширюються на рішення, що є предметом спору у даній справі.

Разом з тим, зупинення виконання оскаржуваного рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/38-р/к у справі № 120/60/63-рн/к.18 не здатне забезпечити ефективне порушення прав позивача та захист його інтересів, оскільки воно прийнято щодо встановлення обставин проведення торгів, що вже відбулися, а єдиним виконанням рішення буде стягнення штрафу, у разі відмови у задоволенні вимог про визнання недійсним такого рішення органу Антимонопольного комітету України.

За таких обставин, потреби у вжитті таких заходів до забезпечення позову як зупинення виконання оскаржуваного рішення Антимонопольного комітету України, не має, як і підстав для вжиття таких заходів до забезпечення позову.

Щодо застосування такого заходу до забезпечення позову як зупинення нарахування пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу, то суд зазначає, що відповідно до абзаців 3-5 частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

За таких обставин, зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/38-р/к у справі № 120/60/63-рн/к.18 відбувається в силу приписів норм закону. Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що дослідження дій суб'єктом господарювання як антиконкурентних, а також порушення законодавства про захист економічної конкуренції є прямими повноваженнями органів Антимонопольного комітету України, визначеними законом, а тому суд не може втручатися у діяльність органів державною влади, обмежуючи їх повноваження.

За таких обставин підстав для вжиття заходів до забезпечення позову суд не вбачає.

Висновки суду щодо зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням АМК, повністю узгоджуються з викладеним у п. 20.2 та 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, про які клопоче позивач, не має, як через немайновий характер спору, так і через не доведеність позивачем утруднення відновлення його порушених прав у разі задоволення позову, а також через встановлення на законодавчому рівні підстав для зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням, що означає, що необхідності встановлювати такі заборони відповідачу судом у якості забезпечення позову, не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.01.2019.

3. Відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Згідно ч.8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.01.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко