ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/144/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк"

на рішення Господарського суду Донецької області (суддя Н.В. Величко) від 26.04.2018

та постанову Донецького апеляційного господарського суду (головуючий Н.М. Дучал, судді О.О. Радіонова, О.І. Склярук) від 20.09.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк"

до Донецької міської ради

про визнання права власності (вартість земельної ділянки 343 000, 00 грн. )

Короткий зміст позовних вимог

1. 16.01.2018 Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" (далі - Позивач) подало позовну заяву про визнання права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

2. Позовна заява мотивована виникненням у Позивача права власності на земельну ділянку площею 0, 0575 га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 (далі - Земельна ділянка), на підставі укладеного Позивачем та ОСОБА_4 договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя (в порядку позасудового врегулювання) за рахунок, у тому числі і Земельної ділянки, а також втратою Позивачем цього договору через події, що мали місце на території окремих районів Луганської та Донецької областей, та через проведення запровадженої у країні антитерористичної операції. Також Позивач вказав, що право власності на Земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2017 № 12943784, а звернення із цим позовом обумовлено перебуванням Позивача у процедури ліквідації, через що виникла необхідність продажу майна Позивача.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. 26.04.2018 Господарський суд Донецької області прийняв рішення (залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2018) про відмову в задоволенні позову.

4. Рішення судів мотивовані передчасністю заявлених Позивачем вимог про визнання права власності на Земельну ділянку, оскільки договір від 28.09.2012, укладений між Позивачем як іпотекодержателем та ОСОБА_4 як іпотекодавцем або боржником, про задоволення вимог іпотекодержателя, предметом якого є об'єкт незавершеного будівництва - недобудований житловий будинок готовністю 70 % в АДРЕСА_1, розташований на Земельній ділянці, та Земельна ділянка, що є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на вказані об'єкти іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мироновою Н.П. та зареєстрований за № 6578, а згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 07.11.2011 № 102943784 власником Земельної ділянки є Позивач, державна реєстрація права власності проведена 11.03.2013 за № 342563 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя серія та номер 6578, а 27.02.2017 Донецьким міським управлінням земельних ресурсів виданий Держаний акт серії НОМЕР_2 на право власності на Земельну ділянку, який зареєстрований з № 39: форма власності - приватна, розмір 1/1. Суди також встановили, що відсутнє документальне підтвердження оспорювання або невизнання, зокрема Донецькою міською радою (далі - Відповідач), а також будь-якими іншими особами права власності Позивача на нерухоме майно, у тому числі і Земельну ділянку, відсутні докази скасування рішення про державну реєстрацію права власності Позивача на Земельну ділянку, скасування або визнання недійсними документів, на підставі яких за Позивачем проведена державна реєстрація прав на Земельну ділянку, скасування записів про проведену держану реєстрацію цих прав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. 10.10.2018 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 26.04.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2018 і прийняти нове рішення, яким визнати за Позивачем право власності на Земельну ділянку.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Звернення із позовом у цій справі обумовлено втратою Позивачем оригіналів правовстановлюючих документів на Земельну ділянку, а саме договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, через те, що відділення Позивача знаходилось у місці проведення антитерористичної операції, а відсутність правовстановлюючих документів на Земельну ділянку позбавляє Позивача права реалізовувати права власності на Земельну ділянку.

7. Від Відповідача не надходили процесуальні документи про визнання або оспорювання ним права власності Позивача на об'єкти нерухомості, що є предметом договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому є безпідставним твердження суду першої інстанції, що Відповідач не оспорював це право Позивача.

8. Суди в оскаржуваних судових рішеннях не послались на судове рішення Київського районного суду міста Донецька від 06.02.2008 у справі № 2-1494/08, яке витребовувалось від Позивача ухвалою суду першої інстанції від 19.03.2018 у цій справі, тоді як Позивачу не відомо про це рішення і воно відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень, про що Позивач вказав у своїх поясненнях від 24.04.2018.

Позиція Верховного Суду

Щодо передумов для вимог про визнання права власності в судовому порядку

9. Відповідно до частини 1 статі 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

10. Судами встановлено, що у Позивача виникло право власності на Земельну ділянку на підставі укладеного між ним з фізичною особою ОСОБА_4 28.09.2012 договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мироновою Н.П. та зареєстрований у Реєстрі № 6578.

Також судами з посиланням на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 07.11.2017 № 102943784, яка видана щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, встановлено, що власником Земельної ділянки є Публічне акціонерне товариство Енергобанк (), державна реєстрація права власності проведена 11.03.2013 за номером 342563 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 6578, виданий 28.09.2012, видавник: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Миронова Н.П.; державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 зареєстрований за № 39, виданий 27.02.2007 Донецьким міським управлінням земельних ресурсів; форма власності приватна; розмір частки 1/1; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 876042 від 14.03.2013.

Отже судами встановлено, що право власності Позивача на Земельну ділянку зареєстровано в установленому законом порядку на підставі дійсного правовстановлюючого документа - договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, доведено належним чином, підтверджується доказами у справі, факт існування у Позивача цього права і підстави для його виникнення не заперечуються, не оспорюються ні Відповідачем, ні будь-якою іншою особою, а підставою виникнення та заявлення позовних вимог у цій справі стали обставини втрати Позивачем оригіналу договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного Позивачем і фізичною особою ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Мироновою Н.П. та зареєстрований у Реєстрі № 6578.

11. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В останньому випадку має місце ситуація, коли у власника був правовстановлюючий документ на це майно, але його втрачено і немає можливості підтвердити існування права власності у будь-який інший спосіб, ніж у судовому порядку, у зв'язку із чим власник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа майно належало йому на праві власності.

12. У зв'язку із викладеним Суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 54 Закону України "Про нотаріат" (в редакцій, чинній на час посвідчення договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя) нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди.

Згідно зі статтею 59 цього закону документи, в яких викладено зміст угод, що посвідчуються в нотаріальному порядку, подаються нотаріусу або посадовій особі органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, не менш ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса, у виконавчому комітеті сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

Підпунктом 1.1 пункту 1 глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, чинній на час посвідчення договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, далі - Порядок) передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Згідно з пунктом 2 глави 22 Порядку до передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом, дублікат утраченого або зіпсованого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання.

Відповідно до підпунктів 6.1 та 6.2 пункту 6 глави 22 цього Порядку дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність.

На дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчувальний напис. Крім того, про видачу дубліката нотаріус робить відмітку на примірнику документа, який зберігається у справах державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

13. Отже, оскільки судами в оскаржуваних судових рішеннях встановлено, що право власності Позивача на земельну ділянку виникло та зареєстровано в установленому законом порядку, ніким не оспорюється, однак судами не встановлено обставин вчинення Позивачем дій щодо отримання правовстановлюючого документа, а саме дубліката договору від 28.09.2012 про задоволення вимог іпотекодержателя, або щодо відновлення цього документа, не встановлено обставин щодо відсутності у Позивача можливості одержати чи відновити відповідний документ про право власності, а відповідно не встановлено, що Позивач немає можливості підтвердити існування права власності на Земельну ділянку у будь-який інший спосіб, ніж у судовому порядку, а навпаки встановлено, що це право підтверджено, Суд за визначених судами в оскаржуваних рішеннях підстав та з мотивів, наведених в пункті 11 цієї постанови, погоджується із висновками судів першої і апеляційної інстанції, що Позивач заявив позов у цій справі передчасно, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

14. Таким чином висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про відсутність підстав для задоволення вимог Позивача про визнання права власності на Земельну ділянку у цій справі зроблені відповідно до норм законодавства, зокрема статті 392 Цивільного кодексу України. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані, у тому числі з мотивів, наведених в цій постанові.

15. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 26.04.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 905/144/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак