РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.01.2019 м. Київ Справа № 910/10982/18

За позовом: першого заступника прокурора об`єднаних сил в інтересах держави в особі:

позивача-1: міністерства внутрішніх справ України;

позивача-2: головного управління національної гвардії України;

позивача-3: військової частини НОМЕР_1 ;

до: державного підприємства "ХАРКІВСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО З МАШИНОБУДУВАННЯ ІМЕНІ О.О. МОРОЗОВА";

про: стягнення 221.754,81 грн.

Суддя Балац С.В.
Секретар судового засідання Радецька Ю.О.
Представники:
прокурор у справі: Чалий М.Г.;

позивача-1: не з`явилися;

позивача-2: Жирін С.О.;

позивача-3: Печенізький В.С.;

відповідача: Шевцов О.М.

С У Т Ь С П О Р У :

Перший заступник прокурора об`єднаних сил звернувся до господарського суду міста Києва в інтересах держави із позовом в особі міністерства внутрішніх справ України, головного управління національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 до державного підприємства "ХАРКІВСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО З МАШИНОБУДУВАННЯ ІМЕНІ О.О. МОРОЗОВА" про стягнення 221.754,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між позивачем-3 та відповідачем державним контрактом від 27.05.2016 № 1571-ХКБМ, що призвело до звернення прокурора до суду із вимогами про стягнення з відповідача 221.754,81 грн., з яких: 197.995,37 грн. - пеня та 23.759,44 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду від 10.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10982/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 10.10.2018.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що дозвіл на проведення попередньої оплати не є частиною укладеного з позивачем-3 контракту, а є документом для внутрішнього користування останнього зі змістом якого відповідача ознайомлено не було. Як тільки така істотна умова, як розмір коштів, що потребують повернення була узгоджена сторонами, через сім календарних днів відповідачем здійснено перерахунок суми невикористаних коштів. Крім того, позивач-3 не звертався до відповідача з претензією про порушення умов укладеного контракту. Також відповідач вказує на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Ухвалами-повідомленнями від 09.11.2018 сторони процесу повідомлені про призначення підготовчого засідання на 21.11.2018.

В підготовчому засіданні 21.11.2018 оголошено перерву до 28.11.2018.

Позивач-3 скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про необґрунтованість вказаних у відзиві доводів відповідача, оскільки виключно після отримання нового дозволу МВС між сторонами було укладено додаткову угоду до контракту, якою продовжено термін поставки продукції.

Позивач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказав про аналогічні підстави необґрунтованості відзиву, як і позивач-3.

В підготовчому судовому засіданні 28.11.2018 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.01.2019.

В закритому судовому засіданні 09.01.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи прокурора, повноважних представників позивачів-2, 3, відповідача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між військовою частиною НОМЕР_1 , як замовником, (далі позивач-3) та державним підприємством "ХАРКІВСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО З МАШИНОБУДУВАННЯ ІМЕНІ О.О. МОРОЗОВА", як виконавцем (далі відповідач), укладено державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 27.05.2016 № 1571-ХКБМ (далі Контракт).

Специфікацією до Контракту сторони погодили вартість продукції в сумі 78.000.000,00 грн. з терміном поставки до 01.03.2017.

Пунктом 23 Контракту визначено, що відповідач зобов`язаний протягом 7 календарних днів повернути позивачу-3 невикористані кошти, перераховані останнім в якості попередньої оплати за Контрактом, після закінчення строку дії дозволу МВС України на проведення попередньої оплати.

Положеннями п. 28 Контракту передбачено, що за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, передбаченого підпунктом 7 пункту 23 Контракту, останній сплачує на користь позивача-3 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ , що діяла на момент такого несвоєчасного виконання, від неперерахованої суми за кожен день прострочення, включаючи день перерахування.

Між сторонами Контракту укладено додаткову угоду до Контракту, якою сторони продовжили термін поставки продукції до 01.07.2017. Також сторонами погоджена вартість Контракту в сумі 74.677.318,48 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між позивачем та відповідачем Контракт за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем-3 здійснено попередню оплату вартості продукції в сумі 78.000.000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 01.06.2016 № 1118, від 27.07.2016 № 1686 та від 09.09.2016 № 2151.

Продукція за Контрактом фактично поставлена на користь позивача-3 30.06.2017, що підтверджується актами від 30.06.2017 № 1-4, в той час, коли дозвіл МВС України на проведення позивачем-3 попередньої оплати за Контрактом сплинув 01.07.2017.

Проте, відповідачем не здійснено повернення невикористаних коштів в сумі 3.322.681,52 грн., отриманих в якості попередньої оплати за Контрактом у визначений строк, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 15.09.2017.

Відповідачем здійснено повернення невикористаних коштів в сумі 3.322.681,52 грн., отриманих в якості попередньої оплати за Контрактом 02.10.2017, тобто із простроченням виконання вказаного зобов`язання на 87 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 197.995,37 грн. пені та 23.759,44 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання з повернення позивачу-3 невикористаних коштів в сумі 3.322.681,52 грн., отриманих в якості попередньої оплати за Контрактом є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками прокурора, які, в свою чергу, перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача, викладені в поданих до суду заявах судом відхилені, оскільки: дозвіл МВС на проведення попередньої оплати закріплений положеннями п. 23 Контракту, який, в свою чергу, підписаний зі сторони відповідача; судом встановлено повернення відповідачем невикористаних коштів в сумі 3.322.681,52 грн., отриманих в якості попередньої оплати за Контрактом із простроченням виконання вказаного зобов`язання на 87 днів; при поданні позову до суду претензійний порядок досудового вирішення спору не є обов`язковим; недотримання відповідачем умов Контракту призводить до неналежної реалізації державного оборонного замовлення, що є суттєвим порушенням оборонних інтересів держави, а бездіяльність позивачів у вигляді неподання позову до суду є підставою для представництва прокурором інтересів позивачів в суді.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "ХАРКІВСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО З МАШИНОБУДУВАННЯ ІМЕНІ О.О. МОРОЗОВА" (61001, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПЛЕХАНІВСЬКА, будинок 126, ідентифікаційний код: 14310299) на користь військової частини НОМЕР_1 (61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ АКАДЕМІКА ПРОСКУРИ, будинок 1, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) 197.995 (сто дев`яносто сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 37 коп. пені, 23.759 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп. 3 % річних.

3. Стягнути з державного підприємства "ХАРКІВСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКЕ БЮРО З МАШИНОБУДУВАННЯ ІМЕНІ О.О. МОРОЗОВА" (61001, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ПЛЕХАНІВСЬКА, будинок 126, ідентифікаційний код: 14310299) на користь військової прокуратури об`єднаних сил (84333, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ МАЯКОВСЬКОГО, будинок 21, ідентифікаційний код: 39969443) 3.326 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 33 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21 січня 2019 року

Суддя С.В. Балац