РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.01.2019Справа № 910/13184/18
За позовом: Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК"

до Акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго"

про стягнення 247 365,60 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Темченко О.О., представник

Лифар О.Ю., представник

від відповідача - не з?явився

Суть спору:

Державне підприємство "Енергоринок" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" про стягнення 247 365,60 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №65Р/02 від 30.09.2013 про реструктруризацію заборгованості, яка виникла у відповідача на підставі договору купівлі-продажу електроенергії від 02.06.2008 №14/212/4726/01.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/13184/18 та призначити підготовче засідання на 05.11.2018.

Ухвалою суду від 05.11.2018 підготовче засідання відкладено на 30.11.2018.

В підготовче судове засіданні 30.11.2018 представник позивача з?явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 30.11.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 закінчено підготовче засідання та призначено справу до свого розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 14.01.2019.

В судове засідання 14.01.2019 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 14.01.2019 представник відповідача повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №530.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

02.06.2018 між позивачем, як кредитором та відповідачем укладено договір №14/212/4726/01, за умовами якого ДПЕ зобов'язується продавати, а ЕК зобов'язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 6.4 договору остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного зі спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобов'язана обов'язково вказати призначення платежу. Якщо до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, ЕК не здійснила повну поточну оплату вартості електроенергії за розрахунковий місяць, ДПЕ надсилає до ЕК факсимільним зв'язком попередження про можливість обмеження споживання в обсязі недоплаченої ЕК в розрахунковому місяці електроенергії. Обмеження може бути застосоване ДПЕ після 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з додатковими угодами №6958/02 від 12.05.2011 та №8786/02 від 06.07.2012 до договору №14/212/4726/01 від 02.06.2008 правонаступником прав і обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» за вказаним договором є Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Крименерго».

На виконання умов договору №14/212/4726/01 від 02.06.2008 позивачем та відповідачем було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії від 31.12.2012, згідно з яким у грудні 2012 року позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято електроенергію в обсязі 484 915,120 тис.кВт.г на загальну суму 184 883 844,44 грн.

30.09.2013 між Державним підприємством «Енергоринок» (кредитор) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Крименерго» (боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №65Р/02 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості, що виникла у боржника перед кредитором на підставі договору купівлі-продажу електроенергії №14/212/4726/01 від 02.06.2008.

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації за цим договором, складає 29 345 220,04 грн., а саме:

- заборгованість за електричну енергію - 26 871 563,76 грн. за договором №14/212/4726/01 від 02.06.2008, у т.ч. ПДВ 4 478 593,96 грн., яка придбана боржником у грудні 2012 року та підтверджується актом про наявність та розмір заборгованості;

- заборгованість зі сплати 3% річних у сумі 572 033,01 грн. за прострочення оплати коштів в сумі 26 871 561, 76 грн. за період з 15.01.2013 по 01.10.2013, яку нараховано на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за порушення пункту 6.4 Договору купівлі-продажу електроенергії від 02.06.2008 №14/212/4726/01;

- пеня в сумі 1 901 623,27 грн., яку нараховано на підставі пункту 7.3.2 та за порушення пункту 6.4 Договору купівлі-продажу електроенергії №14/212/4726/01 від 02.06.2008.

У пункті 2.5 Договору сторони погодили, що загальний строк реструктуризації (погашення) заборгованості боржника перед кредитором за цим договором встановлюється до 31.12.2018 (включно).

Сторони погодили, що перший платіж з погашення заборгованості, відповідно до п. 2.6 договору , повинен бути здійснений не пізніше 31.01.2014 (включно).

Кожний черговий платіж має бути здійснений боржником не пізніше останнього числа місяця, в якому він (платіж) підлягає перерахуванню згідно з графіком, наведеним в пункті 2.7 Договору.

Договір набрав чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 (п. 5.1 Договору).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором зі здійснення щомісячних платежів зі сплати 3% річних та пені за період з 01.01.2018 по 30.06.2018, у зв'язку з чим виникла заборгованість заборгованості в розмірі 247 365,60 грн.

Відповідачем відповідно до відзиву зазначив, що станом із 21.01.2015у нього відсутні умови для виконання господарських зобов'язань, а саме: можливість здійснення господарської діяльності та отримання прибутку, доступ до первинної та договірної документації, а також банківських рахунків, на яких обліковуються обігові кошти, отримані від здійснення господарської діяльності. Дані умови виникли в зв'язку із настання форс-мажорних обставин, настання та існування яких підтверджується сертифікатом Торгово Промислової Палати України.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з графіком погашення заборгованості, викладеним у пункті 2.7 Договору, відповідач зобов'язався щомісячно, а саме не пізніше останнього числа відповідного місяця, здійснювати платежі зі сплати 3% річних в сумі 9 533,88 грн. та пені в сумі 31 693,72 грн.

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пункту 2.7 Договору, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов'язань за сплати 3% річних та пені за період з 01.01.2018 по 30.06.2018, щодо яких заявлено позов, настав.

При цьому, за період з 01.01.2018 по 30.06.2018розмір заборгованості за Договором зі сплати 3% річних становить 57 203,28 грн. (9 533,88 грн. х 6 місяців = 57 203,28 грн.), зі сплати пені - 190 162,32 грн. (31 693,72 грн. х 6 місяців = 190 162,32 грн.), а всього за спірний період - 247 365,60 грн.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Одночасно з цим, приймаючи до уваги посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з пунктом 4.1 Договору у випадку виникнення обставин непереборної сили, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов'язань, сторони звільняються від виконання своїх зобов'язань на час дії зазначених обставин.

У пункті 4.2 Договору сторони погодили, що непереборною силою визначаються наступні події: війна і військові дії, повстання, мобілізація, блокада, епідемії, пожежа, вибухи, аварії на транспорті і стихійні лиха, акти органів влади, що мають вплив на виконання зобов'язань сторін і всі інші подібні події й обставини.

Настання обставин непереборної сили підтверджується уповноваженими органами відповідно до законодавства України. Належним доказом існування обставин непереборної сили є довідка Торгово-промислової палати України (п. 4.4 Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що 23.02.2015 Публічному акціонерному товариству «ДТЕК КРИМЕНЕРГО» було видано сертифікат Торгово-промислової палати України №3363 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо зобов'язань за договором №65Р/02 від 30.09.2013 про реструктуризацію заборгованості, що виникла на підставі договору купівлі-продажу електроенергії від 02.06.2008 №14/212/4726/01, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, протиправні дії третіх осіб, захоплення 21.01.2015 підприємства (адміністративна будівля за адресою: м. Сімферополь, вул. Гаспринського, буд. 9, всі структурні підрозділи) та його майна групою озброєних осіб на території Автономної Республіки Крим. При цьому, встановлено, що форс-мажорні обставини почали діяти з 21.01.2015 та тривають.

За приписами Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» завданнями торгово-промислових палат є, зокрема, подання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Таким чином, сертифікат № 3363 від 23.02.2015 виданий Торгово-промисловою палатою України є належним доказом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), однак зазначений доказ оцінюється судом в сукупності з іншими доказами та обставинами по справі. У даному випадку доведення факту настання обставин непереборної сили не є достатніми для звільнення від виконання зобов'язання на час дії цих обставин, оскільки необхідно підтвердити їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов'язання.

Як вказав Верховний Суд України у постанові від 10.06.2015 у справі №3-216гс15, для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі статтями 617 Цивільного кодексу України, 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

За висновками суду, наданий відповідачем сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3363, виданий Торгово-промисловою палатою України 23.02.2015 за вих.№828/05-4, не підтверджує наявності обставин, які звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання. При цьому, господарський суд виходить з того, що у даному сертифікаті було встановлено факт захоплення 21.01.2015 підприємства (адміністративної будівлі за адресою: м. Сімферополь, вул. Гаспринського, 9) та його майна групою озброєних осіб на території Автономної Республіки Крим.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності, 15.04.2014, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя віднесено до тимчасово окупованої території України.

Однак, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» (ідентифікаційний код 00131400) є місто Київ. При цьому, адреса: м. Сімферополь, вул. Гаспринського, 9, відповідає зареєстрованому місцезнаходженню відокремленого підрозділу відповідача - Філії «ДТЕК Крименерго» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» (ідентифікаційний код 39228645).

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1 ст.95 Цивільного кодексу України). Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями (ч.1 ст. 96 Цивільного кодексу України).

Отже, вступаючи у договірні відносини, юридична особа несе відповідні комерційні ризики пов'язані із своєю господарською діяльністю.

Також матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем строку повідомлення позивача про неможливість виконання ним зобов'язань внаслідок обставин непереборної сили, який визначений пунктом 4.3 Договору.

Згідно з п. 4.5 Договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення, чи ненадання належного доказу однією із сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов'язань, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов'язань.

Крім того, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, у випадку порушення зобов'язання, виконання якого виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, сторона звільняється саме від відповідальності за порушення зобов'язання, а не від обов'язку його виконання. Враховуючи те, що предметом позовних вимог у даній справі є стягнення грошових зобов'язань за договором реструктуризації, а не штрафних санкцій, нарахованих за його невиконання, підстави для звільнення відповідача від виконання грошових зобов'язань за Договором відсутні.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» заборгованості в розмірі 247 365,60 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги повністю.

2. Стягнути із Акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» (01032, м. Київ, вул. Л. Толстого, 57, ) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) заборгованість у розмірі 247365 (двісті сорок сім тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 60 коп., судовий збір у розмірі 3710 ( три тисячі сімсот десять) грн. 48 коп.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.01.2019

Суддя В.І. Мельник